VR 
102 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
II. Kristalliniska skiffrar. 
1. Hornblendeskiffer. 
a) Granatförande hornblendeskiffer. I trakten söder om sjön 
Flåren i Berga socken, bladet »Vexiö>», påträffas oranatförande 
hornblendeskiffrar på flera ställen. Bergarten synes i olika la- 
ger hafva något vexlande utseende och sammansättning. Ett 
prof från berget N om Os består af en mörk, tydligt skiffrig 
bergart, i hvilken de ljusare och mörkare beståndsdelarne tyd- 
ligt kunna skiljas från hvarandra med blotta ögat. Bergarten 
smular lätt sönder, ehuru den är fullkomligt frisk och ej ens 
under mikroskopet visar sig på minsta sätt vittrad. Hufvud- 
beståndsdelarne i densamma äro hornblende, kvarts, fältspat, 
granat och magnetisk jernmalm. Dessutom ingå glimmer och 
apatit jemte en och annan gnista af svafvelkis i densamma. 
Granaten bildar små, vackert röda, med blotta ögat synbara korn. 
Hornblendet utgör den öfvervägande beståndsdelen. Det 
bildar i allmänhet någorlunda jemstora, isomorft utbildade, 
kompakta korn med relatift hela och jemna konturer. Rätt 
ofta finner man till och med ganska regelbundna kristaller, 
som i tvärsnitt visa hornblendets prismaform. Prismagenom- 
gångarne äro regelbundna och tydliga. Pleokroismen är ganska 
stark, så att de olika genomskärningarne redan i vanligt ljus 
visa helt olika färg. Vid undersökning af axelfärgerna 
med tillhjelp af nedre nikolsprismat ensamt befanns färgen 
vara nästan halmgul för a, mörkt gulgrön för b och blågrön 
för e. Absorptionen är c ungefär = b > a. Maximivärdet af 
utsläckningsvinkelns storlek torde knappast öfverstiga 25”—26”. 
På prismaytan är utsläckningen = 16",2 (medium af 16,4 och 
167,0). Från interpositioner är hornblendet nästan fullkomligt 
fritt. Det visar ej heller spår till sönderdelning. 
Glimmern är endast underordnad i förhållande till horn- 
blendet. Den visar magnesiaglimmerns vanliga utseende och 
egenskaper. 
De färglösa, med blotta ögat såsom små hvita punkter 
synliga beståndsdelarne äro dels fältspat dels kvarts. Dessa 
båda mineral äro emellertid hvarandra så lika, att de äfven 
under mikroskopet kunna vara svåra nog att skilja åt. 
Fältspaten är nemligen mestadels till sin substans fullt ut 
