BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o l4. 103 
lika ren och vattenklar som kvartsen. Endast undantagsvis 
visar den en om begynnande sönderdelning vittnande grumling. 
Den företer ej heller några tydliga genomgångar, lika litét som 
kvartsen å sin sida visar de i detta mineral annars så vanliga, 
oregelbundna klyftlinierna. Enda säkra skiljemärket mellan 
de båda mineralen är tvillingstreckningen i polariseradt ljus, 
då sådan förefinnes hos fältspaten. Emellertid synes ej all 
fältspat vara plagioklas. Åtminstone påträffas rätt talrika 
genomskärningar, hvilka hvarken visa plagioklasens tvilling- 
streckning eller kvartsens lifliga interferensfärger. Om dylika 
genomskärningar endast äro att anse som brachydiagonala 
snitt af plagioklasen eller om de tillhöra någon ortotom fält- 
spat, måste t. v. lemnas oafgjordt. Efter ungefärlig uppskatt- 
ning utgör fältspaten omkring !/; af de färglösa bestånds- 
delarne. Med afseende på fältspatens formutbildning torde det 
kanske böra anmärkas, att den liksom de öfriga beståndsde- 
larne i bergarten i allmänhet bildar isomorfa, rundade eller 
något oregelbundna korn. Spjelkblad, hvilka ej visade några 
tvillinglameller och derför troligen voro orienterade efter ytan 
M, ett antagande som syntes bekräftas af undersökningen i 
konvergent polariseradt ljus, gåfvo följande värden för ut- 
släckningsvinkeln mot kanten P: M: 
1) A =>, 
5 
2) /N = SAD 
Egentliga vigten bestämdes för några små, under mikro- 
skopet utplockade korn med tillhjelp af kvicksilfverjodid-jod- 
kaliumlösningen och hydrostatiska vågen och befanns = 2,620 
Plagioklasen är således en typisk oligoklas. Detta bekräftas 
af mätningarne af utsläckningsvinkeln i symmetriska snitt i 
preparaten. 
Om kvartsen är utom det redan ofvan sagda föga annat 
att anmärka än, att den bildar temligen jemstora korn, hvilka 
lika litet som bergartens öfriga beståndsdelar visa några feno- 
men, som tyda på, att de varit utsatta för något starkare tryck. 
Granater är jemförelsevis riklig. Den bildar vanligen 
relatift mycket stora individer och påträffas endast undan- 
tagsvis i mindre korn: I genomgående ljus är granaten 
blekröd till färgen. Den visar ej minsta spår till omvandling 
samt förhåller sig för öfrigt fullkomligt isotropt i polariseradt 
ljus. I motsats till hornblendet är granaten ofta alldeles 
