108 FR. EICHSTÄDT, PYROXEN OCH AMFIBOLFÖRANDE BERGARTER. 
rigt äro äfven ganska likartade. En närmare beskrifning af 
dessa bergarter anses derför öfverflödig. Det torde likväl 
förtjena att anmärkas, att hvarken dessa bergarter eller någon 
af de förut beskrifna hornblendeskiffrarne någonsin visa struk- 
turegendomligheter, som tyda på, att de varit utsatta för något 
mera betydande bergsbildande tryck. Ett enda undantag 
gör det nyss omnämda profvet från södra ändan af Skärsjön 
i Aneboda socken, i hvilket de bekanta, om det oerhörda 
tryck, för hvilket bergarten en gång varit utsatt, vittnande 
fenomenen äro ovanligt tydliga och vackra. 
Af den ofvan gjorda framställningen synes, att jag ej be- 
traktar de i det föregående beskrifna, ständigt mycket kvarts- 
rika bergarterna som omvandlade massformiga pyroxenberg- 
arter vare sig hyperit, gabbro eller diabas. Det är likväl ett 
allbekant faktum, att plagioklasen i nämda bergarter genom 
en viss art af omvandling kan ersättas af en mera sur fältspat 
i förening med mycken kvarts. Hvad de svenska hyperiterna 
och gabbroarterna särskilt vidkommer, har en sådan omvand- 
ling af deras plagioklas blifvit observerad och beskrifven af 
A. E. TÖRNEBOEM 1 hans redan ofta citerade arbete >»om Sve- 
riges vigtigare diabas- och gabbroarter.>!) Huruvida en dylik 
omvandling, genom hvilken verkliga kvartsamfiboliter skulle 
uppstå ur dessa bergarter, försiggått i dessa trakter, derom 
har jag emellertid ej kunnat öfvertyga mig. Hvad först 
gabbrobergarterna angår, så har det redan förut betonats, att 
jag äfven i fullständigt omvandlade prof aldrig funnit någon 
annan kvarts än sådan, som genom hela sitt sätt att uppträda 
kännetecknas som primär. I de omvandlade hyperiterna hafva 
deremot enstaka kvartskorn eller hela kvartsaggregat påträffats, 
som möjligen kunna vara sekundära. Direkt har någon ny- 
bildning af kvarts emellertid ej kunnat iakttagas. Hvad nu sär- 
skilt de ofvan omtalade kvartsamfiboliterna angår, så kan det 
ej förnekas, att dessa anmärkningsvärdt ofta påträffas i kon- 
takt med mer eller mindre omvandlade hyperiter. Olikheten 
mellan dessa amfiboliter och de dioritartade bergarter, som 
med säkerhet kunna igenkännas som omvandlad hyperit, är 
emellertid så stor som den gerna kan vara mellan tvenne 
1) 8. 39 m. fl. ställen. 
