6 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
nor samt en del arbetare af de tre punktögonen, Ansigtets 
sidodelar äro de framför facettögonen samt utanför pannfå- 
rorna belägna delarne. De bilda framtill och nedtill mandiblernas 
ledhålor, i hvilkas bildning stundom äfven clypeus kan deltaga. 
Facettögonen äro hos 3 temligen små och föga bugtiga, 
hos 9 jemförelsevis större samt hos & mycket stora och starkt 
konvexa. Hos arter, hvilkas arbetare föra ett öfvervägande 
underjordiskt lefnadssätt äro facettögonen mycket reducerade 
men saknas ej hos några svenska arter. 
Punktögonen eller ocellerna äro tre, stälda i en triangel 
med spetsen framåt på hjessan. De finnas alltid hos honor 
och på ett undantag när hos alla hanar men saknas hos de 
flesta arbetare, särskildt myrmicidernas. Beträffande beskaffen- 
heten af myrornas synförmåga har LUBBOCK genom sina be- 
ryktade försök (Ants, Bees and Wasps, cap. 8) bland annat 
kommit till det öfverraskande resultat, att myrorna med all 
sannolikhet förnimma -de ultra-violetta strålarne i spectrum. 
Antennerna äro fästa i de på sidorna om pannan, under pann- 
listerna befintliga fårorna och äro brutna, i det 1:sta leden, det 
s. k. antennskaftet, är mycket lång (kortare hos hanarne), och 
antennernas öfriga del, flagellum, bestående af mer eller mindre 
korta leder, i vinkel ledar mot densamma. Antennskaftet är 
i sin nedre ända försedt med kulformigt ledhufvud, på hvilket 
följer ett smalare, halsformigt insnördt parti. Antennskaftet 
är stundom mer eller mindre starkt krökt, i vissa fall till och 
med i rät vinkel, sjelfva kröken ofta försedd med ett tandfor- 
migt utskott. Flagellum utgöres af jemförelsevis kortare le- 
der, hvilkas antal hos våra svenska arter vexlar mellan 9 och 
12. De yttre lederna kunna vara utvidgade till en stundom 
tydligt afsatt klubba. Honor och arbetare hafva samma antal 
leder 1 sina antenner, under det hanarne hafva en led mer. 
Detta förhållande är genomgående inom de europeiska arterna 
af subff Camponotidae och Poneridae, med undantag af den 
arbetareliknande hanformen af Ponera punctatissima, hvaremot 
bland Myrmicidae flere märkliga undantag finnas. Nerv-änd- 
ningarne i antennerna ha blifvit beskrifna af ForEr!) och 
KRAEPELIN?), till hvilkas arbeten jag hänvisar, då jag i detta 
hänseende ej anstält några undersökningar. 
1) Les Fourmis de la Swisse, p. 144. 
Etudes Myrméecologiques en 1884, p. 10. 
2) Ueber die Geruchsorgane der Gliederthiere. 
