26 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
mycket torftiga och delvis oriktiga, likasom äfven hans framställ-- 
ning af nervsystemets metamorfos hos Formica rufa måste be- 
äkdas såsom ofullständig, enär den begynner med ett redan 
långt framskridet larvstadium och alls icke angifver under 
hvilket stadium förändringarne försiggå. Hans figurer fram- 
ställa blott isolerade nervsystem utan uppgift om gangliernas 
naturliga läge. 
De undersökningar, jag anstält öfver nervsystemet, om- 
fatta endast svenska former, hvarför det torde visa sig, att 
de familjekaraktärer, jag på grund af dessa undersökningar 
framstält, ej ega absolut giltighet. Då de emellertid gå ut 
på att ännu mera än förut närma Dolichoderiderna till Myr- 
miciderna, tvänne grupper hvilkas nära frändskap röjer sig i 
såväl cardialapparatens som giftapparatens byggnad, så torde 
en stor grad af sannolikhet finnas för att samma karaktärer, 
som jag funnit gemensamma för Myrmiciderna och Dolicho- 
deridernas enda svenska representant, Tapinoma, vid mera 
omfattande undersökningar befinnas gälla för hela den sist- 
nämnda gruppen. 
Undre svalggangliet betäckes, ofvanifrån sedt, nästan full- 
ständigt af det öfre och utsänder framåt trenne nervpar, nem- 
ligen till mandibler, maxiller och labium. Nervparet till la- 
bium utgår deremot enligt BRANDTS uppgift från svalggang- 
liernas förr 
Alla de svenska formerna ha hos alla tre könen tre 
skilda thoracalganglier skyddade af chitinutskott från bröst- 
plåtarne och placerade på ett afstånd från hvarandra mot- 
svarande benparens. Prothoracalgangliet ligger sålunda långt 
skildt från de tvänne öfriga, mellan hvilka kommissurerna 
äro mycket korta. Pro- och mesothoracalganglierna äro un- 
gefär lika stora. Störst är metathoracalgangliet. Samtliga 
afgifva på sidorna hvar sitt starka nervpar för extremiteterna. 
Flygmusklerna innerveras af ett från kommissurerna mellan 
pro- och mesothoracalgangliet, närmare det sistnämnda, snedt 
framåt utgående nervpar. Såsom FOorEL uppgifver, leda dessa 
nervers trådar visserligen till hufvudsaklig del sitt ursprung 
från det sistnämnda gangliet, men prothoracalgangliet bidrager 
dervid äfven, såsom jag funnit, med omkring en fjerdedel. 
Dessa nerver äro naturligtvis starkast hos hanar och honor, 
men de saknas dock ej. såsom FORrREL uppgifver, hos arbe- 
tarne. Åtminstone har jag funnit dem, ehuru mycket svaga 
