BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 1S. 27 
och utgående något närmare mesothocacalgangliet, hos de af 
mig undersökta Camponotus- och Formica-arbetarne. Liknande 
fastän svagare nervpar utgå från främre kanten af pro- och 
mesothoracalganglierna samt från bakre sidan af metathoracal- 
gangliet. Detta senare afgifver dessutom ett parallelt med 
kommissurerna till petiolus gående nervpar. 
Under det de främre thoracalganglierna ha hvardera blott 
ett par centra, har metathoracalgangliet tre par dylika och 
måste således antagas ha uppstått genom sammansmältning 
af trenne, ett antagande som äfven bekräftas af utvecklings- 
historien. 
Kommissurerna mellan tkoracalganglierna förlöpa temligen 
skilda från hvarandra. Mellan metathoracalgangliet och pe- 
tiolargangliet äro de deremot betydligt närmade, vanligtvis 
liggande omedelbart intill hvarandra. 
Abdomens första ganglion är petiolargangliet. Detta 
ligger hos Campontoider och hos Tapinoma i bakre delen af 
petiolarleden. Hos Myrmicider ligger det på samma ställe i 
1:sta petiolarleden. Det är temligen litet och smalare än de 
öfriga abdominalganglierna. Dess nervpar innerverar det 
nästföljande abdominalsegmentet. Hos hanen af Tetramorium 
caespitum utgår detta nervpar ej direkt från 1:sta petiolar- 
gangliet utan från kommissurerna mellan de båda petiolar- 
ganglierna. Dessa kommissurer äro förenade till strax framom 
midten, der de afgifva det nämnda nervparet, hvarefter de 
förlöpa tätt intill hvarandra men sjelfständiga. 
De tvänne följande abdominalganglierna äro alltid be- 
lägna på gränsen mellan 2:dra och 3:dje samt mellan 3:dje 
och 4:de segmenten (1:sta petiolarleden dervid räknad såsom 
abdomens I1:sta segment). FOorEL uppgifver att 2:dra petio- 
larleden hos Myrmicider skulle sakna ganglion. Jag har dock 
hos alla svenska Myrmicider funnit ett sådant vid denna leds 
bakre kant. De båda nämnda ganglierna utsända hvar sitt 
nervpar till det bakom hvarje ganpglion belägna segmentet. 
Grenar afgifvas från dessa nerver båda framåt och bakåt på 
ventralsidan, och hufvudstammen böjer sig derefter uppåt 
för att förgrena sig på segmentets ryggskena. 
Den öfriga delen af gangliekedjan vexlar alltefter könet 
och grupperna, och man skönjer i dessa olikheter samma ten- 
dens till nervsystemets förenkling eller, om man så vill, kon- 
centration, som spåras såväl vid jemförelse mellan de lägre 
