BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. wN:o 18. 33 
ponotus, Myrmica och Tapinoma) vid hvars bredare kant många 
små muskler äro fästade. Svalglisterna böja sig derefter mer 
eller mindre starkt ut från hvarandra för att snart åter kon- 
vergera. Öfre kanterna äro på midten invikta, i bakre ändan 
utvikta, hvarjemte de utlöpa såsom sjelfständiga, utplattade, 
divergerande utskott (Bilister MEIiNERrRTtT). Svalgskifvan är hos 
Tapinoma och Myrmicider endast obetydligt chitiniserad. 
I svalget utmynna flere redan af MECKEL, MEINERT m. fl. 
författare beskrifna körtlar. De största af dessa äro hjess- 
körtlarne (Tssekjertlerne MEINERT). Dessa sträcka sig upp öfver 
öfre svalggangliet och utgöras af tvenne grupper af gulfär- 
gade, trädlikt förgrenade, mycket vida körtelrör, hvilka grup- 
per med hvar sin utföringsgång mynna på hvar sin sida af 
svalget, under bilisternas bakre, utplattade del. Körtlarnes 
oftast gula färg anser MEINERT härröra från körtelcellernas 
och kärnornas bristning, hvarvid de gula småkärnorna skulle 
frigöras och lägga sig intill körtlarnes tunica propria. Kör- 
telrören göra vid stark förstoring intrycket af tvänne i hvar- 
andra inskjutna rör af olika kaliber, tunica propria och intima, 
mellan hvilka man ser tydliga, stora och platta epithelceller. 
Svalgkörtlarne omnämnas af MEISERT, som påpekar att 
svalgskifvan hos F. rufa är genomborrad af åtskilliga cirkel- 
runda hål, som tillslutas af en tunn membran, i hvars midt 
ett fint rör, utföringsgången för en enkel, fri, under svalg- 
skifvan befintlig körtelleell mynnar. Dylika papilliknande 
hål på svalgskifvan har jag till ett antal af mer än 100 sett 
hos Camponotus ligniperdus, men till följd af muskulaturens 
täthet på svalgskifvans undre yta lyckades det mig ej att 
frampreparera några körtelceller. 
Labialkörtlarne (Laebekjertlerne "MEInERT) äro vanligen 
temligen stora, hvitaktiga på sidorna och under svalgets framre 
del belägna körtelmassor. De utgöras af talrika oftast runda 
och fria små körtelceller, hvilkas utföringsgångar förena sig 
i en gemensam tjock och chitiniserad utföringsgång (Behol- 
deren MEINERT), hvilken, en på hvardera sidan, öppnar sig,vid 
svalgets mynning, vid fästet för epipharynx. Hos Tapinoma 
har jag funnit dessa körtlar vara mindre och belägna nästan 
helt och hållet under svalget. Körtelcellerna äro här få men 
förelsevis stora och ligga mera tätt sammanslutna här än hos 
t. ex. Camponotus och Formica. Åfven hos Myrmica äro dessa 
körtlar jemförelsevis mindre än hos Camponotiderna. Enligt 
3 
