48 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
Hos Formicoxzenus och Tomognathus är bikörteln ofantligt 
stor, aflångt säckformig. 
Det oljeaktiga sekretet från denna med andra steklars 
s. k. Oel- eller Schmterdriise homologa körtel antages vanligen 
tjena till att insmörja gaddapparaten så att dess delar kunna 
glida lätt mot hvarandra. FOREL uttalar sig deremot på grund 
deraf att körteln tyckes vara starkast utvecklad hos just de 
myror, hvilkas gadd är rudimentär eller ombildad, och anser 
troligt att denna körtels utveckling står i samband med ge- 
nerationsapparatens, enär han tyckt sig finna att honor af 
Formica och Myrmica visa den starkare utbildad än deras 
respektive arbetare. Jag har ej kunnat upptäcka någon rela- 
tiv minskning i denna körtels storlek hos arbetarne och finner 
det föga sannolikt att den står i någon slags relation till ge- 
nerationsorganen just på grund deraf att den åtminstone är 
väl utvecklad äfven hos arbetare med mycket reduceradt ge- 
nitalsystem. 
Analkörtlar hos myror upptäcktes först af FOREL, som 
tillika fann att de voro säregna för Dolichoderidae. Han 
har noggrant beskrifvit och afbildat dem i sitt arbete: Der 
Giftapparat und die Analdrusen der Ameisen”") till hvilket jag 
för vidare detaljer bänvisar. Sjelf harjag blott haft tillfälle att 
undersöka dem hos Dolichoderidernas enda svenska represen- 
tant, Tapinoma, och tyvärr blott på spritlugda exemplar. 
Dessa körtlar jemte tillhörande secretionsreservoirer, anal- 
blåsorna, äro, liksom motsvarande bildningar hos åtskilliga 
andra insekter, belägna ofvanför tarmens bakre del. De mynna 
i en gemensam . utföringsgång omedelbart under pygidium, 
ofvanför analöppningen. Utföringsgången är mycket kort 
och vidgar sig enligt ForEL hos Bothriomyrmex till en stor 
ampull, hvars cuticula är tvärveckad, under det förutnämnda 
del af utföringsgången visar en jemn cuticula. Denna ampull 
är hos Tapinoma sannolikt obetydlig eller saknas, ty jag har 
ej kunnat upptäcka någon sådan och FOorEL nämner i detta 
afseende ingenting om Tapinoma. 
I denna gemensamma utföringsg 
stora analblåsorna, hvilka till större delen af sin längd sam- 
manstöta i kroppens midtlinie, omedelbart under ryggkärlet 
och sträcka sig ända till framom abdomens midt. Jag har 
osgång mynna de två mycket 
1) Zeitschr. f. niss. Zool. XXX, suppl. s. 53. 
