BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 18. 1 
par små starkare chitiniserade, i spetsen grundt klufna ut- 
skott. Ett par liknande utskott finnas äfven nära främre och 
öfre kanten af den likaledes tjocka och köttiga underläppen, 
på hvilken man urskiljer ett basalparti, från det deremot le- 
dande yttre stycket. En analöppning finnes i form af en 
tvärstäld springa. Kroppen är betäckt af mer eller mindre 
täta hår, som, åtminstone på buksidan, ofta äro stälda i regel- 
bundna tvärrader. Buksidans hår äro vanligen gröfre och 
kortare än ryggsidans. På ryggsidan äro vanligen inblandade 
långa platta och vridna ullhår, hvilka i spetsen äro försedda 
med en eller två hullingar, mera sällan äro de rakspetsade. 
De öfriga håren kunna vara mer eller mindre förgrenade, an- 
tingen blott i spetsarne, då grenarne äro korta och grofva, 
eller ock utefter hårets hela utsträckning, då grenarna äro långa 
och försedda med fint utdragna spetsar, mera sällan äro håren 
enkla, borstformiga och korta. Myrlarvernas hårformer, som hit- 
tills blifvit föga uppmärksammade, har jag funnit vara af för 
slägtena karaktäristisk beskaffenhet, åtminstone hos de svenska 
myrorna ?). Formen på ullhåren karaktäriserar de båda grup- 
perna Camponotidae och Myrmicidae. De till den förra gruppen 
hörande arternas larver ha sina ullhår alltid försedda med 
blott en enkel hulling, som äfven kan saknas, under det 
dubbla hullingar äro utmärkande för Myrmiciderna. Blott 
hos en enda Myrmicid, Tomognathus sublaevis, har jag funnit 
några få ullhår med enkel hulling inblandade bland de tal- 
rikare med dubbel hulling försedda. Dessutom funnos alla 
möjliga öfvergångsformer från de dubbla till de enkla hul- 
lingarne. Af Tapinoma har jag blott haft tillfälle att under- 
söka redan fullvuxna larver, hvilkas alla hår voro nästan helt 
och hållet afbrutna; men jag håller för mycket sannolikt att 
en undersökning af Dolichoderidlarvernas ullhår skall lägga i 
dagen att de i formen öfverensstämma med Myrmicidlarver- 
nas, d. v. s. ha sina spetsar försedda med dubbel hullning. 
Beträffande de öfriga håren så äro de nyssnämnda med 
långa, glesa, finspetsade grenar försedda utmärkande för sl. 
Camponotus. Åfven hos Lasius förekomma dylika, ehuru af 
något annorlunda form. <AÅnergateslarverna ha mycket ka- 
raktäristiska, grofva, tätt och sammanträngdt i spetsen för- 
1) Af två inom Sverige anträffade arter, Solenopsis fugax och Polyergus 
rufescens har jag dock ej haft tillfälle att undersöka några larver. 
