BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 18. 71 
Såsom .en för de flesta vingade myrhanar gällande karak- 
tär kan slutligen anföras, att bi-klornas häftflikar nå en betyd- 
ligt starkare utveckling än hos honor och arbetare, ett förhål- 
lande som sannolikt står i samband med parningsakten. För- 
öfrigt utmärka sig de vingade myrhanarne genom sin öfver- 
vägande mörka färg äfven i de fall då honor och arbetare äro 
ljust färgade. Hos Anergates är förhållandet omvändt, i det 
honan är svart och hanen smutsgul. Hos Formicozenus (och 
så äfven hos »Ponera androgyna») visar hanen äfven i färgen 
öfverensstämmelse med arbetaren. 
De funktionsmässiga honorna, eller, för att använda ett 
kortare uttryckssätt, drottningarne, äro i början alltid försedda, 
med vingar!), ehuru dessa efter parningen bortryckas eller af- 
falla af sig sjelfva. De ha alltid blott sexledad abdomen och 
utmärka sig genom en klumpigare kroppsform samt större huf- 
vud än hanarne. I likhet med dessa ha de tre tydliga punkt- 
ögon; facettögonen äro deremot reducerade såväl till omfån- 
get som till facetternas antal. Antennerna äro kortare och 
tjockare än hanarnes och ledantalet understiger vanligen ho- 
nornas med 1. [Om könskaraktärer i nervsystemet se sid. 29]. 
Mundelarne äro hos de flesta honor väl utvecklade, i det 
mandiblerna äro försedda med en bred tandad tuggkant såsom 
hos arbetarne. Undantag härifrån bilda bland de svenska myr- 
arterna blott slägtena Polyergus och Anergates. Hos honan 
af Polyergus äro mandiblerna af samma beskaffenhet som hos 
arbetarne, d. v. s. de äro skärformiga och utlöpa i en spets. 
Hos Anergates-honan är mandiblernas tuggkant skärande och 
blott i nedre hörnet försedd med en tand. Ovarierna äro väl 
utvecklade och ett receptaculum seminis finnes alltid. Honorna 
äro liksom arbetarne utrustade med en giftapparat, bestående 
af tvänne slingrande körtelrör, hvilka inmynna i den med ring- 
formiga muskelband ofta utrustade giftblåsan. I samband 
med dennas utförimgsgång står en »bikörtel> af betydlig 
storlek och mycket vexlande form. Giftblåsans utförimgsgång 
står hos de flesta Myrmicider i förbindelse med en stickande 
gadd, hvilken deremot hos Camponotiderna är mycket reduce- 
rad och ombildad. Såsom en mycket väsentlig olikhet kan 
!) Ett undantag härifrån bilda de besynnerliga exotiska Dichthadia- 
arterna, hvilka numera anses vara de hittills okända honorna af en 
del Dorylider. Dessa egendomliga Dichthadia-former sakna äfven så- 
väl facettögon som oceller och ha en föga myrliknande habitus. 
