84 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
honor och arbetare, en systematisk metod, som sedermera an- 
tagits af nyare författare på detta område. 
En annan omständighet, på hvilken FoRrEL först fäst upp- 
märksamheten ") är förekomsten af talrika mellanformer mellan 
många närstående myrarter. Detta har föranledt honom att 
såsom racer under en gemensam artbenämning beteckna åt- 
skilliga former, som ej äro så isolerade, som man vanligen 
fordrar för »artbegreppets» tillämpning men dock visa mera 
konstanta karaktärer än de obetydligare afvikelser, som man 
plägar beteckna såsom varieteter. Sådana mellanformer upp- 
träda i särskilda samhällen, hvilkas alla medlemmar visa 
samma intermediära karaktärer i större eller mindre grad, 
beroende, såsom FOREL förmodar, på härstamningen från ge- 
mensamma stammödrar och nya samhällsmedlemmars repro- 
duktion genom honor och hanar ur samma samhällen. Emel- 
lertid påpekar FOREL den omständigheten att i alla samhällen, 
äfven de af till samma art hänförliga utpräglade racer bil- 
dade, de större arbetarne äro de som visa race-olikheterna 
mest utpräglade, under det de mindre af samtliga racerna 
äro hvarandra mycket lika. Denna iakttagelse har jag haft 
tillfälle att ofta bekräfta. Synnerligen faller detta förhållande 
1 ögonen hos racerna af Formica rufa, hos hvilka de mindre 
arbetarne genom sin mörkare färg och sin behåring visa en 
så stor likhet, att de, anträffade skilda från sina samhällen, 
äro ganska svåra att med säkerhet bestämma, under det de 
större arbetarne visa mycket i ögonen fallande olikheter. 
Deremot måste jag på grund af mina längre fram omnämnda 
beräkningar bestrida samme författares, i samband med ofvan- 
stående, lemnade uppgift, att mellanformerna mellan de större 
och de mindre arbetarne äro inom samma samhälle sällsyn- 
tare än de extrema formerna, åtminstone inom svenska myr- 
samhällen. | 
Åfven paleontologiska fakta ha bidragit att lemna stöd 
åt FORELS förmodan angående den nära frändskapen mellan 
några af honom redan förut såsom racer under samma artbe- 
nämning sammanförda former. MAYR omnämner nemligen i 
sitt arbete Die Ameisen des Baltischen Bernsteins en i bern- 
stensstycken funnen Lasius-art, hvilken han kallar Schiejfer- 
deckeri och af hvilken de undersökta 174 exemplaren visade 
alla möjliga öfvergångar till 4 nutida former: Lasius niger, L. 
1) Les Fourmis de la Swisse, sid. 16. 
