96 GG. ADLERZ. SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
störtregn och vinterns snömassor komma dem att spårlöst 
sjunka tillsammans. Med undantag af sulcinodis, som jag 
blott träffat under stenar på bergsluttningar, har jag funnit 
dylika tufvor byggas af samtliga racerna af Myrmica rubra. 
De byggas ofta på sumpig mark kring de tufviga starrstån- 
åen. Tetramorium caespitum bygger enligt FOorEL i Schweiz 
äfven varaktiga tufvor, ett förhållande som jag aldrig iakt- 
tagit 1 vårt land. 
Det nyssnämnda slaget af tufvor skulle kunna kallas 
sommartufvor till skilnad från de perennerande, som till följd 
af sin fasta konstruktion efter vintern framstå i ett i det 
närmaste oförändradt skick, år från år bebos af samma sam- 
hälle och årligen genom tillbyggnad tilltaga i omfång. Så- 
dana tufvor byggas hos oss blott af Lasius-arterna och bland 
dem hufvudsakligen af arterna niger och flavus. Det är dessa 
arter som uppfylla hagar och betesmarker med tufva vid 
tufva. Hvarenda tufva är bebodd — eller har åtminstone 
varit det — af ett myrsamhälle, som vanligen begagnar hvarje 
inträffande regnväder att yttermera utvidga sin bostad. Jag 
har nyss antydt uppkomsten af tufvorna hos Lasius flavus 
och påvisat att denna arts tufvor, i sin begynnelse öfverens- 
stämma med de ovaraktiga tufvor som byggas af Myrmica 
m. £.; detta är äfven förhållandet med de tufvor, som byg- 
gas af Lasius niger. Men båda dessa arter nöja sig ej med 
dessa lätt förgängliga sommarbostäder. De fortsätta att 
mura våning på våning på sin tufva, så att denna slutligen 
erhåller en solid och fast beskaffenhet. Deras tillvägagångs- 
sätt har blifvit noggrant beskrifvet af HuBER och är lätt att 
iakttaga vid fuktig väderlek. Såsom jag förut nämnt anläg- 
gas tufvorna i allmänhet kring basen af något grässtånd, 
hvars rötter för hvarje år uppskjuta nya strån genom tufvan; 
äfven andra växter fatta fast fot på tufvans tak, som sålunda 
så småningom blir betäckt af en frodig vegetation. Af denna 
omständighet begagna sig myrorna vid sina utvidgningsar- 
beten på tufvan. Grässtråen och bladstjelkarne få tjenstgöra 
såsom stöd vid byggandet af de nya vertikala skiljeväg- 
garne; ett blad som ligger platt tryckt till tufvans yta blir 
ett präktigt golf i någon af de nya kamrarne. LÅLasius niger 
bygger mera regelbundet koncentriska våningar än Lasius 
flavus. Kamrarnes väggar äro tunnare men till följd deraf äfven 
ovaraktigare. Man ser arbetarne ständigt utkomma ur tufvans 
