BIHANG TILL K. SV. VET-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 18. 105 
större stackar än backiga, torra och soliga. På lokaler af 
den sistnämnda beskaffenheten förläggas stackarne vanligen i 
eller nära skogsbrynen och kunna der vara talrika och tätt- 
liggande men jemförelsevis små. De talrika stackar jag på 
dylika lokaler uppmätt hade i Östergötland en medelomkrets 
vid basen af 3 meter samt en medelhöjd af 0,4 meter. 
I Upsalatrakten visade samma slags stackar en medel- 
omkrets af 2,4 m. samt en medelhöjd af 0,31. 
Af stackar på skuggiga och fuktiga lokaler, har jag fun- 
nit de i medeltal största på Öland, der medelomkretsen för 
de mätta stackarne var 7,2 meter och medelhöjden 1 meter. 
Nära nog samma medeltal erhöllos för de talrika stackar, som 
uppmättes på de vidsträckta, med småskog bevuxna myrmar- 
kerna vester om Snaasahögarne i Jemtland. Medelomkretsen 
var der 7 meter; medelhöjden 0,95 meter. Den största stack 
jag iakttagit anträffade jag vid Böle på Ölands vestra kust. 
Dess omkrets vid basen var ej mindre än 14,3; meter, under 
det höjden var jemförelsevis obetydlig, omkring 1,5 meter. 
Såsom hänförliga till en tredje typ af stackbyggnader 
torde man kunna betrakta de oregelbundna stackar, som byg- 
gas af Formica truncicola och sanguinea. Dessa byggas aldrig 
fristående utan vid eller omkring stubbar, stenar, murar, i 
klippremnor o. 8. v. Sangutnea-stackarne äro af obetydlig 
storlek. De utgöras af såväl gröfre som finare växtaffall, 
hvarjemte ofta jord inblandas. Dock har jag aldrig sett vare 
sig sanguinea sjelf eller dess fusca-slafvar kombinera sin stack- 
byggnad med något slags murningsarbete, hvilket senare 
HuBER"') och FOorEL”) funnit vara fallet i Schweiz. I de fall 
då stackarne förlagts intill någon stubbe i barrskog, få de 
till det yttre en viss likhet med på liknande sätt byggda 
rufa-stackar, men de innehålla dock ej något bjelkverk så- 
som dessa senare. 
F. truneicola använder vanligen till sina stackbyggnader 
en större mängd material än F. sanguinea. Detta material 
utgöres 1 löfskog af grässtrån, mossa och torra löf, i barrskog 
hufvudsakligen af barr, hvari dock äfven pinnar och qvistar 
kunna finnas inblandade så att ett tydligt inre bjelkverk 
kommer till stånd. Truncicola bygger ofta kring stubbar, som 
!) HUBER, Recherches etc., sid. 249. 
2) FOREL, Fourmis de la Suisse, sid. 192. 
