138 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
vända sidan. Antennen, som inpassas i bugten mellan spor- 
ren och första tarsleden, passerar sålunda vid putsningspro- 
cessen mellan tvänne kammar, som på alla sidor befria den 
från dam och andra fastnade föremål. Kammarne rengöras 
från orenlighet, då frambenet drages mellan käkarne, medels 
tungan, som för detta ändamål är försedd med bakåtriktade 
taggar. 
Beträffande de nyssnämnda på stacken sysslolöst kring- 
krypande myrorna så skulle man möjligen kunna betrakta 
dem såsom vaktposter med uppdrag att skydda samhället för 
öfverraskning från fienders sida. De äro också i sjelfva ver- 
ket mycket vaksamma. Om man böjer sig ned öfver stacken, 
så ser man dem genast sätta sig i försvarsposition, uppresta 
på de bakre benparen, med käkarne uppåtsträckta och vidt 
utspärrade samt med spetsen af abdomen framåtkrökt och 
riktad uppåt mellan bakbenen. Detta är särskildt fallet med 
F. rufa, som dessutom möter en alltför närgången fiende med 
fina giftstrålar, fotshögt utsprutade ur giftblåsan i abdomens 
spets. 
Bland dessa utanpå stackarne kringkrypande myror ser 
man emellertid ofta ganska egendomliga uppträden, hvilka 
utan tvifvel äro att betrakta såsom gemensamma lekar. Den 
som sett deras beteende vid dylika tillfällen kan ej undgå 
att använda denna benämning. Redan Gourp omtalar sig") 
ha iakttagit dessa »förlustelser» eller »sportmässiga öfningar». 
HuBER beskrifver dem mycket utförligt?) hos F. rufa och 
tvekar, huruvida de ej böra kallas »zymnastiska». FOREL, som 
efter läsningen af HuBERS beskrifning knappast vågade lita 
på uppgifternas noggranhet, fick sedan tillfälle att göra lik- 
artade iakttagelser”) i ett samhälle af F. pratensis. 
Dessa företeelser har jag funnit mycket vanliga hos F. 
rufa och pratensis, och de äro lätta att iakttaga under lugna 
och solvarma dagar, om man med försigtighet nalkas stac- 
karne. Stundom deltager en stor mängd myror i dessa lekar, 
under det arbetena för tillfället synas i det närmaste ha af- 
stannat, stundom är det blott ett mindre antal, som förlustar 
sig på någon slät, solbelyst plats vid stackens fot, under det 
samhällets öfriga medlemmar fortsätta sina vanliga arbeten. 
1) An account of english ants, sid. 103. 
2) Recherches sur les moeurs de fourmis, sid. 150. 
3) Les Fourmis de la Swisse, sid. 367. 
