142 oG. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
dess flyttningen är 1 full gång. I ett i fångenskap hållet 
samhälle af Lasius niger hade en dag en arbetare kommit ut 
genom ett hål som jag stuckit i det papper, hvarmed glasburken 
var öfverbunden. Glasburken var placerad i ett fönster, och jag 
iakttog huru arbetaren kröp utmed fönsterspringan, till dess han 
i hörnet fann ett litet hål genom sjelfva fönsterkarmen i hvilket 
han försvann. Jag väntade ej att få återse honom och under ti- 
den flyttade jag glasburken några tum åt sidan, medan jag 
iakttog de öfriga arbetarne, som ej tycktes ha någon aning 
om hålet i deras fängelsetak. Efter omkring 20 minuters 
förlopp fick jag helt oväntadt se den förrymde arbetaren 
komma gående utmed fönsterspringan i riktning mot burken. 
Det var tydligen densamme, igenkänlig derpå att flagellum 
å hans ena antenn var stel och utåtkrökt. Han begaf sig till 
det ställe der burken förut hade stått, hvarest han stannade 
och syntes forskande beröra fönsterbrädet med antennen, 
hvarefter han, tveksamt svängande denna sin enda brukbara 
antenn i olika riktningar, gick hit och dit, till dess han af en 
händelse stötte på den några tum aflägsna burken, kring 
hvilken han gick ett halft slag innan han besteg densamma. 
Uppkommen på papperet gick han utan tvekan rakt på hålet. 
Det var tydligen samma väg, på hvilken han gått bort. Jag 
följde uppmärksamt hans beteende inuti burken. TI förbi- 
gående berörde han fyktigt antennerna på några mötande 
arbetare utan att detta på dem gjorde något synbart intryck. 
Han gick direkt ned i en af ingångarne till boet, hvarest 
han dröjde i 4 minuter, hvarefter han kom upp med en 
puppa mellan sina käkar och begaf sig raka vägen upp till 
hålet i taket. Ingen annan arbetare åtföljde honom, men 
några, som mötte honom under vägen, berörde i förbigående 
puppan med sina antenner. Hålet i papperet var trångt och 
det kostade någon möda att med puppan i munnen tränga 
sig derigenom. Snart lyckades det dock, och han begaf sig 
ned för glasburkens vägg samt sedan, efter några ögonblicks 
tvekan, i sned riktning till fönsterspringan, hvilken han följde 
till dess han med puppan försvann i det ofvannämnda hålet 
genom fönsterkarmen. Jag utmärkte med en blyerzpenna 
noggrant hans väg från glasburken till fönsterspringan för att 
se huruvida han skulle återvända på samma väg. Efter nära 
3 minuter återkom han utan puppan, gick utmed fönster- 
springan till dess han kom till den punkt, der blyerzstrecket 
