' 
BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 18. 151 
och in eller hos de mera rörliga larvformerna genom diverse 
böjningar och vridningar af kroppens främre del. 
Hos Leptothorax acervorum har jag stundom sett huru- 
som arbetarne vid larvernas matning lekfullt utdela hugg 
med mandiblerna till höger och venster i en larvklunga, 
hvarefter de sålunda behandlade larverna pläga tillkännagifva 
sitt begär efter föda på det nyssnämnda sättet. Möjligen af- 
ser arbetaren med detta egendomliga förfaringssätt att få reda 
på, hvilka larver som äro i behof af föda. 
Hos de myrarter, hvilkas puppor äro kokonglösa, kunna 
de unga myrorna vid mognaden sjelfva befria sig från pupp- 
höljet. I de fall åter då puppan är omsluten af en kokong, 
skulle den unga myran, som saknar erforderliga krafter att 
genombryta ett så fast hölje, ömkligen omkomma, såvida 
icke de påpassliga arbetarne genom att vid mognaden sön- 
derslita kokongen beredde sin unge kamrat fri passage för 
utträdet i verlden. Detta förhållande, som först upptäcktes 
af GouLp har af senare författare såsom HUBER") NYLANDER ”?) 
och ForzL ”) bekräftats. De försök jag i denna riktning an- 
stält med F. rufa, sanguinea och exsecta ha gifvit samma re- 
sultat. Samtliga de kokonghöljda puppor, som jag isolerat 
strax före deras mognad, omkommo inuti kokongerna. Då 
jag sedermera gaf arbetarne tillträde, öppnade de några ko- 
konger men upphörde snart dermed, då de funno pupporna 
döda. 
Kokongernas öppnande är en ganska tidsödande process, 
som kostar äfven de fullt utbildade arbetarne mycken möda. 
I allmänhet bites ett litet hål strax framom kokongens midt, 
och detta hål utvidgas så småningom åt sidorna till dess 
puppan kan framdragas derur. Åfven från pupphuden bi- 
draga arbetarne i regeln att befria de unga verldsborgarne. 
Deras hopvikta ben rätas, hanarnes och honarnas vingar slä- 
tas och glättas, och den unga myran underkastas strax vid 
sitt inträde i verlden en grundlig slickningsprocess öfver hela 
kroppen (se vidare skildringen af sanguinea-sam hället). 
De nykläckta myrorna äro lätt igenkänliga på sina bleka 
färger. Hos de gula och röda arterna äro de respektive hvita 
och hvitgula. Hos de svarta arterna ha de en gulaktigt bly- 
1) Recherches sur les moeurs des fourmis. sid. 72. 
2) Les Fourmis de la Swisse, sid. 395. 
?) Additamentum adn. in monogr. Form. bor., sid. 1042. 
