158 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
löss. Andra, såsom Camponotns, Formica och Lasius fuligi- 
nosus, uppsöka dem endast på yttre växtdelar. Lasius niger och 
alienus samt arterna af slägtet Myrmica uppsöka bladlössen på 
yttre växtdelar, kring hvilka de 1 så fall ofta uppföra de 
nämnda små husen; men dessa arter hålla äfven bladlöss 
inuti sina bon, der de få suga på de nedhängande rottrådarne. 
Detta senare är uteslutande fallet med Lasius flavus och um- 
bratus samt med Tetramorium. Lasius flavus och umbratus 
kultivera ej blott bladlöss utan äfven Coccus-arter. De hålla 
dessa sina husdjur inslutna ej blott i sina tufvor utan ock 
på gräsrötter utomkring tufvans periferi, i hvilket fall smala 
tunnlar under jordytan leda från boet till det ställe der blad- 
lössen eller cocciderna sitta, hvarest tunneln utvidgas till en 
liten kammare. I allmänhet anse författarne att de gula La- 
stus-arterna lefva uteslutande af bladlössens sekret. De af- 
lägsna sig nemligen ej från boet för att söka någon annan 
föda och ha sannolikt sitt nästan uteslutande underjordiska 
lefnadssätt att tacka för sin bleka färg. I sjelfva verket har 
jag i några tufvor af L. flavus funnit ganska talrika bladlöss, 
i andra deremot ingen enda bladlus utan blott några coccider. 
I slutet af Juni månad förliden sommar genomsökte jag nog- 
grant mellan 40 och 50 tufvor tillhörande Lasius flavus. 
Några af dessa tufvor voro ansenligt stora och samtliga voro 
belägna på en öppen betesmark, s. o. om en granskog. Blott 
i en enda tufva fann jag ett mindre antal bladlöss. I och 
kring de öfriga fann jag blott Coccider och dessa i ett ringa 
antal, sannolikt i ett medeltal af högst 4—5 för hvarje tufva. 
Dessa Coccider voro stora, af köttröd färg samt infiltade i 
ett hvitt dun. Det tycks sålunda som om ett jemförelsevis ringa 
antal af dessa husdjur skulle vara i stånd att underhålla ett 
helt myrsambhälle. 
Tetramorium caespitum uppgifves af författarne såsom 
sällan kultiverande några bladlöss. Jag har deremot ofta i 
denna arts bon funnit talrika mycket stora, smutshvita och 
glänsande Rhizobiider (sannolikt af sl. Tychea) af bred och 
nedplattad kroppsform, hvilka sitta hopade i några af boets 
kamrar, der de suga på rottrådarne. Att söka bestämma 
vare sig denna art eller andra i myrbon förekommande 
skulle, på den ståndpunkt kännedomen om bladlössens ut- 
vecklingshistoria f. n. befinner sig, för hvarje annan än en 
fackman vara ett vanskligt företag. 
