BIHANG TILL K. SV. VET-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 18. 159 
I allmänhet visa myrorna mera omsorg om de i boens 
inre hållna bladlössen. I händelse af fara bortbära de dem sam- 
tidigt med larver och puppor till boets djupare våningar, så- 
som jag ofta haft tillfälle att se hos Lasius niger och Tetra- 
morium caespitum. 
Det är emellertid icke blott bladlössen sjelfva som äro 
föremål för myrornas omsorger. HUBER upptäckte!) att de 
ägg, som om hösten lagts af den vingade könsgenerationen, 
öfver vintern förvaras i myrornas kamrar, der dessa egna 
dem tydlig omvårdnad och skyndsamt bortbära dem, då boet 
öppnas. Han iakttog dessa förhållanden hos Lasius flavus, 
och ur de nämnda äggen utvecklades bladlöss, hvilka han 
igenkände såsom lefvande på ekar. Det bo, i hvilket äggen 
funnits, . var också beläget vid foten af en ek. Men Lasius 
flavus uppsöker ej bladlöss på träden, och förekomsten af på 
träd lefvande bladlöss i deras tufvor var derför gåtlik. I 
nyare tid ha LICHTENSTEINS epokgörande npptäckter?) inom 
bladlössens utvecklingshistoria bidragit att sprida ljus öfver 
detta förhållande. Enligt denne författare innefattar blad- 
lössens generationscyclus 1 regeln fyra hufvudfaser. Ur det 
befruktade ägget utvecklas en vinglös och agam bladlus, »la 
pseudogyne fondatrice» hvilken på parthenogenetisk väg ger 
upphof till en generation af smärre bladlöss, som efter några 
hudömsningar ombildas till med rudimentära vingar försedda 
»puppor» och sedermera till vingade bladlöss. Denna senare 
generation, »les pseudogynes émigrantes» är också agam och 
flyttar med vingarnes tillhjelp till en annan näringsväxt. Här 
ger den på Än Sleodrelek väg upphof till en ny vinglös 
generation >»les pseudogynes bourgeonnantes», som genom ständig 
knoppning frambringar ett nästan obegränsadt antal hvarandra 
aflösande, likartade generationer. Några individer af dessa 
tallösa generationer ombildas under inflytande af hittills 
okända omständigheter till bevingade bladlöss, »les pseudogynes 
pupifeéres», hvilkas abdomen innehåller tvänne olikstora »pup- 
por». Sedan dessa bragts till verlden, utvecklas ur dem en 
vinglös könsgeneration, som inom kort parar sig, hvarefter 
honorna lägga de i början omnämnda äggen. 
1) Recherches sur les moeurs des Fourmis, sid. 183. 
2) Considerations nouvelles sur la génération des pucerons. Paris 1878. 
Annales de la Societé entomologique de France, 5:e série, tome X, 1880. 
