BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 18. 189 
dersökte sorgfälligt spetsen af hennes abdomen. Slutligen 
fattade en arbetare, som länge hade meddelat sig med henne 
på »antennspråket», tag i hennes ena mandibel och sökte 
transportera henne på vanligt vänskapligt sätt. Dertill var 
hon dock för tung, och då hon dessutom ej tycktes vilja följa 
med frivilligt, nödgades arbetaren, gående baklänges, draga 
henne in genom en af ingångarne, dit de följdes af en hop 
beundrande och intresserade arbetare. Det förefaller högst 
sannolikt, att denna hona upptogs af det främmande sam- 
hället. Sättet att transportera under fastgripande vid ena 
mandibeln användes ej med fiender; dessa pläga släpas vid 
ett ben eller en antenn. 
Under en sten anträffades vintertiden tvänne vinglösa 
honor jemte tvänne arbetare af Lasius flavus. Honorna 
släpptes till ett fånget flavus-samhälle, der honor förut sak- 
nades. De omgåfvos genast af hvar sin krets arbetare, som 
lifligt trefvade på dem med sina antenner samt slickade deras 
abdomen. Det vänskapliga bemötandet fortfor sedermera, 
och de upptogos synbarligen fullständigt i detta samhälle. 
Här qvarstår likväl möjligheten att dessa honor kunnat här- 
stamma från det nämnda i samma trakt förut infångade flavus- 
samhället, i hvilket fall de naturligtvis igenkänts såsom an- 
höriga. 
Till ett fånget samhälle af Camponotus herculeanus släpp- 
tes en främmande bevingad hona. Hon öfverfölls och dödades 
genast. 
Till ett fånget sanguinea-samhälle släpptes en vinglös san- 
guinea-hona från ett under en sten boende samhälle, som 
egde mycket talrika honor. Hon misshandlades genast och 
var följande dagen död. 
På en rufa-stack släpptes en vinglös rufa-hona, som blif- 
vit funnen kringströfvande på marken långt derifrån. Hon 
greps genast vid antennerna och benen af några arbetare, 
som försökte släpa bort henne och sannolikt skulle dödat 
henne, om hon ej lyckats slita sig lös. 
Till ett herculeanus-samhälle släpptes en vinglös hona af 
samma race, hvilken anträffats ensam i en tillsluten håla i en 
trästubbe. Hon angreps genast med största raseri och, ehuru 
hon tappert försvarade sig, hade hon sannolikt blifvit dödad, 
om jag ej aflägsnat henne, sedan hon fått båda sina framben 
stympade. Redan förut hade denna hona insläppts till ett 
