194 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
LEPELETIER DE SAINT-FARGEAU ”') förmodar att de isolerade 
honorna upptäckas i sina hålor af en eller flere från sina 
samhällen aflägsnade arbetare af samma art, hvilka sluta sig 
tillsammans med dessa honor och med dem bilda nya sam- 
hällen, i det de afbryta all förbindelse med sina egna. Han 
omtalar sig hafva i en håla funnit en isolerad hona, som se- 
dermera anträffades af arbetare af samma art, hvilka matade 
henne och följande dag började grundlägga ett nytt bo på 
samma plats. 
EBRARD omnämner sig ofta hafva funnit isolerade honor 
i små hålor i jorden ”), med eller utan ägg, men aldrig med 
några större larver eller några: puppor och aldrig sysslande 
med några bladlöss. Han anser det omöjligt att en isolerad 
hona skulle kunna uppföda sina larver, enär hon i så fall 
ofta måste öfvergifva dem för att söka föda. Han inspärrade 
20 befruktade honor af Formica fusca i hvar sitt kärl med 
jord samt försåg dem med föda. De lade snart ägg, ur hvilka 
larver kläcktes. Till 3 af dessa honor släppte han då arbe- 
tare af samma art, två till hvardera. Efter 8 dagars förlopp 
funnos hos dessa tre talrika och temligen stora larver, under 
det hos de ensamma honorna de flesta larverna försvunnit; 
blott 2 eller 3 funnos ännu qvar, hvilka tillväxt något litet 
på de försvunnas bekostnad. Femtio dagar efter honornas 
inspärrning hade alla honorna och larverna dött utom i de 
tre kärl, der arbetare insläppts, hvarest nu många kokonger 
funnos. På grund af dessa försök uttalar EBRARD samma för- 
modan som LEPELETIER beträffande myrsamhällenas uppkomst. 
FOoRrEL i sin Fourmis de la Suisse”) framhåller, att HUBER 
aldrig sett någon isolerad hona med fullvuxna larver eller 
med puppor samt uttalar tvifvel beträffande den ofvan om- 
nämnda uppgiften af en vän till HUBER, enär sagesmannen 
ej var specielt myrmecolog. Efter omnämnandet af de re- 
sultat, till hvilka LEPELETIER och EBRARD kommit omtalar 
han en mängd fall, i hvilka han funnit isolerade honor med 
!) LEPELETIER DE S.F., Histoire nat. des Insectes Hyménoptéres tom. 
1, pag. 144. 
2) Afven NYLANDER omnämner (Add. alt. adn. in monogr. Form. bor. 
sid. 26) sig i norra Österbotten ofta ha funnit ensamma vinglösa ho- 
nor af-Camponotus herculeanus i små aflånga hålor under barken af 
stubbar. Stundom fann han hos dem en liten äggklump och tillägger 
af denna anledning beklagande: >»Obscura sane videtur sors progeniei 
ejusmodi curis operariarum omni jam pro nutritu carentis>. 
SNUSid: 253. 
