202 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
Tapinoma-manér med hufvudet nedåt och bar honom till 
samma ställe som puppan, bredvid hvilken hon lade honom. 
Hon fattade honom äfven stundom tvärs om abdomen eller 
vid något ben för att transportera honom till ett eller annat 
ställe. Han förstod redan att meddela sig medels antennerna, 
hvilket vanligen hade till följd att han blef slickad och 
smekt. Redan kl. '/,9 f. m., då han sannolikt ännu blott 
var ett par timmar gammal, såg jag honan mata honom ur 
munnen, under det han mödosamt höll sig upprest på bak- 
benen. Under förmiddagens lopp gjorde han flera fåfänga 
försök att lyfta sin syskonpuppa, men kunde med sina små 
och svaga käkar ej gripa något säkert tag i densamma. Han 
matades upprepade gånger af modren. Följande dag hade 
han vunnit mera stadga 1 sina extremiteter och lyckades till 
och med förflytta puppan små sträckor. Han vistades stän- 
digt i' dennas närhet och satt vanligtvis tvärs öfver den- 
samma. 9:de Juli kunde han bära puppan temligen obehin- 
dradt. 17:de Juli var den andra kokongen öppnad, och en 
ny liten arbetare hade skådat dagen. Den äldre arbetaren 
egnade honom mycken uppmärksamhet, putsade och slickade 
honom samt bortbar honom, då det lilla samhället oroades. 
Så småningom hade den äldre arbetaren öfvertagit omsorgen 
att vid fara undanskaffa äfven de sist värpta äggen, för hvilka 
honan visade nästan fullständig likgiltighet. Så snart honan 
värpte något nytt ägg, var det sedermera vanligen någon af 
arbetarne som lade det på vederbörlig plats. Dessa började 
efter någon tid gräfva en mindre håla, i hvilken äggklumpen 
placerades. Några larver kläcktes ej, ty äggen uppåtos af 
honan sjelf, innan larverna hunnit utvecklas. Arbetarne 
matades ofta af honan och sutto vanligen hopkrupna under 
henne. 
19:de Juni togs ur ett samhälle af Lasius niger en vinglös 
Oo med mycket uppsväld abdomen. Isolerad 1 ett glas, värpte 
hon öfverallt en myckenhet ägg, men syntes, liksom de ofvan- 
nämnda, under samma omständigheter fångade Camponotus- 
honorna, ej alls taga vara på dem, hvarför larverna, ifall så- 
dana utkläckts, måste ha omkommit. 
3:dje Juli anträffades i slutna hålor under stenar vid 
Gnestavik i Östergötland 2:ne isolerade honor af Camponotus 
ligniperdus, hvardera med tvänne puppor förutom ägg. 22:dra 
Juli öppnades den första kokongen, och i början af Augusti 
