206 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
öfvergår till fullkomlig sysslolöshet. Samma hona, som med 
sådant raseri försvarade sina första puppor och ifrigt skyn- 
dade att vid minsta fara bära dem till ett skyddadt ställe, 
flyr nu fegt undan utan att det ringaste bekymra sig om sin 
afkommas öde. Uppvaktad och betjenad af arbetarne, har 
hon numera ingen annan sysselsättning än att lägga ägg, 
hvilka tillvaratagas af arbetarne. Helt annat är förhållandet 
med Myrmicid-honorna. Dessa bibehålla hela lifvet igenom 
sina ursprungliga vanor, deltaga i räddningen af larver och pup- 
por samt ses till och med ofta biträda vid byggnadsarbeten. 
Om, såsom af det ofvan anförda framgår, nya samhällen 
kunna grundläggas af isolerade myrhonor, så qvarstår dock 
å andra sidan möjligheten att dylika kunna uppstå äfven på 
det af LEPELETIER antagna sättet. Jag har i föregående kap. 
omnämnt resultaten af några försök som ådagalägga, att åt- 
minstone i sällsynta fall det inträffar att honor upptagas af 
främmande arbetare. Slutligen torde det inom de stackbyg- 
gande arternas talrikt befolkade samhällen ej vara så synner- 
ligen ovanligt, att en vid tillfällig öfverbefolkning utsänd ko- 
loni afbryter förbindelsen med moderstacken; åtminstone 
har jag iakttagit åtskilliga dylika fall på Formica rufa och 
tror att det etora afstånd, till hvilket kolonisterna i dessa fall 
afflyttade, kan förklara, hvarför den hela sommaren varande 
förbindelsen med moderstackarne under de följande somrarne 
ej återupptogs. 
Om olika samhällsförhållanden. 
Man skönjer i myrornas lefnadsförhållanden något mer 
än detta rent mekaniska element, som gör de flesta öfriga 
djurs biologi så att säga mera regelrätt men på samma gång 
temligen enformig. Bildandet af högt organiserade, på ar- 
betsfördelningens princip grundade samhällen, i hvilka indi- 
vidualiteten på ett i ögonen fallande sätt gör sig gällande, är 
säreget för myrorna och — menniskan. Myrornas studium 
har icke så få jemförelsepunkter med etnologien. LUuBBOCK 
påpekar!) till och med hurusom de olika myrornas lefnads- 
förhållanden motsvara de stora utvecklingsskedena i men- 
niskans egen tidigare kulturhistoria. De visa oss exempel 
på »jägarefolk», hvilka lefva i jemförelsevis smärre samhällen, 
der gemensarmhetsinstinkten ännu är föga utvecklad, och 
1) Ants, Bees and Wasps, kap. 4. 
