214 GG. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
hade förut inga slafvar. Detta var den enda gång jag på 
Öland sett rufibarbis användas till slaftjenst. Eljes användes 
dertill uteslutande fusca, hvilket är så mycket anmärknings- 
värdare som tillgången på rufibarbis här är synnerligen riklig 
just på de torra och sterila lokaler, der sanguinea föredrager 
att vistas. På Gottland träffade jag också blott i ett enda 
fall rufibarbis-slafvar. På fastlandet har jag aldrig funnit så- 
dana. 
I de fall, då jag sjelf beredt sanguinea tillfälle att ut- 
plundra fusca-bon, öfverensstämma mina iakttagelser temligen 
med HuBzeErs ofvannämnda. Så t. ex. lade jag 22:dra Juni 
denna sommar på ungefär 1 fots afstånd från ett sangutinea- 
samhälle ett nyss uppgräfdt fusca-bo, innehållande, förutom 
arbetare, talrika larver och puppor. I början gick ingen 
sanguinea-arbetare åt detta håll, hvarför jag fångade en och 
släppte honom till fusca. Här kröp han en stund lifligt om- 
kring på jordhögen, tydligen sökande. Vid hvarje möte med 
en fusca-arbetare visade han stor förskräckelse och skyndade 
undan. Inom kort hade han funnit en fusca-larv och begaf 
sig dermed genast hem. Efter omkring 1 minuts dröjsmål 
nere i boet kom han åter upp och begaf sig hastigt bortåt 
fusca-lägret, hvilket han efter en stunds sökande 1 zick-zack 
uppnådde. Då han äfven denna gång hemburit en fusca-larv 
och återvände för att hemta flere, åtföljdes han ett stycke 
på vägen af några andra arbetare, hvilka emellertid gingo 
betydligt långsammare och fingo söka mycket längre innan 
de funno målet. Sedan äfven dessa återkommit hem be- 
lastade med byte, ökades antalet af sanguinea-arbetare allt mer, 
och !/, timme efter upptäckten vimlade såväl vägen mellan 
de båda samhällena som den jordhög, hvilken inslöt fusca- 
samhället, af sanguinea-arbetare. Då stridigheter föreföllo, 
var fusca alltid den angripande. Många fusca-arbetare sökte 
med larver eller puppor mellan käkarne fly åt den från san- 
guinea-boet vända sidan, men de eftersattes genast och från- 
rycktes sina bördor af sangutnea-arbetarne, som, för att upp 
fånga flyktingar, strax i början i ganska stort antal spridt sig 
på denna sida, der de sökande ströfvade omkring. Det var 
ganska tydligt att sanguinea af erfarenhet visste det fusca 
skulle söka fly just åt detta håll, ty bredvid de öfriga sidorna 
af jordhögen sågos inga myror. Från sanguinea-boet utkommo 
åtskilliga af samhällets egna fusca-slafvar och tycktes mycket 
