226 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
De iakttagelser, som jag hittills anställt i mitt fångna 
Polyergus-samhälle, äro få och förete inga nya resultat. Några 
dagar efter inspärrningen hade fusca-slafvarne gräft gångar, 
inuti hvilka Polyergus nästan ständigt vistades. Af en till- 
fällighet blef glasburken omskakad så att gångarnes mynnin- 
gar rasade igen och täpptes, hvarvid några Polyergus-arbetare 
blefvo utestängda. Många af dessa sökte tränga in i de 
igenrasade gångarne genom att med frambenen gräfva bort 
den lösa mullen. De använde härvid aldrig sina mandibler 
till att bortslita jordpartiklar men begagnade deremot hufvudet 
såsom en kil, medels hvilken de lyckades tränga sig igenom. 
Detta antyder att Polyergus-arbetarne ej äro så hjelplösa 
varelser som det vanligen ansetts, ty de förstå tydligen i 
viss mån att »arbeta», visserligen blott för att hjelpa sig ur 
en ögonblicklig förlägenhet, hvarefter de återgå till sin förra 
lätja, men dock tillräckligt för att ådagalägga det förmågan 
ej fattas dem. FOoRrEL gör äfven (Les Fourmis de la Suisse, 
sid. 307) en antydan, som tyckes åsyfta något dylikt. 
15:de Oktober isolerade jag 10 stycken Polyergus-arbe- 
tare i ett glas, som till !/, var fyldt med jord. De började 
efter ett par minuter att ifrigt gräfva, men syntes ej besitta 
någon uthållighet, enär de snart upphörde för att börja på 
ett annat ställe. De begagnade vid gräfningen hufvudsak- 
ligen frambenen, men använde äfven hufvudet på det sätt 
att de med sina slutna mandibler borrade i den lösa jorden 
och derefter medels mandiblerna och hufvudets undre sida 
liksom rakade åt sig de lossnade jordpartiklarne, som sedan 
bortslungades med frambenen. 
Dessa isolerade arbetare försågos med vatten och honung. 
Af det förra drucko de ganska begärligt men smakade der- 
emot aldrig på den senare. 22:dra Oktober återstodo af de 
10 blott 3. De öfriga 7 hade dött af svält midt i öfverflödet 
af föda. En fusca-slaf insläpptes nu, och med hans biträde 
förblefvo de återstående Polyergus-arbetarne vid lif. I detta 
fall blef sålunda resultatet detsamma som det af Huszer och 
ForeL ernådda. 
En Polyergus-arbetare isolerades ånyo 1:sta November 
och försågs med vatten i en liten skål samt med honung. 
Vatten drack han ganska ofta men visade ingen benägenhet 
för honungen, Till min förvåning var han ännu den 17:de 
November vid full vigör. Jag tror den sannolika förklarin- 
