BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 18. 227 
gen vara den, att han medels dricksvattnet upptagit de små 
mikroskopiska organismer, som i massa befunnos ha utveck- 
lats i det i skålen stillastående vattnet. Vid det förra för- 
söket hade vatten dagligen placerats i form af droppar på 
glasets väggar, hvarför detta vatten ej kunde hinna bli af 
någon »närande» beskaffenhet. 17:de November tog jag bort 
vattenskålen men lemnade fortfarande honungen qvar, hvar- 
jemte jag dagligen fäste några vattendroppar på glasets vägg. 
Detta tycktes dock ej tillräckligt att uppehålla hans lif, ty 
22:dra November hade han dött. 
1:sta December isolerades ånyo 7 Polyergus-arbetare och 
försågos dagligen med ny honung och friskt vatten i form 
af inhälda droppar. Redan 3 dagar derefter var en död, och 
tvänne andra visade blott svaga lifstecken. Alla hade be- 
gärligt druckit vatten men tycktes bli förskräckta då de rå- 
kade vidröra honungen. På 4:de dagen hade ännu en dött, 
och för att rädda de öfriga insläppte jag en slaf från deras 
eget samhälle, hvarefter ännu (8:de Dec.) intet nytt dödsfall 
inträffat. t 
I mitt fångna Polyergus-samhälle har jag flere gånger 
sett Polyergus-arbetarne af slafvarne hindras att gå upp, på 
det sätt att de af de senare neddrogos vid benen, då de 
ville aflägsna sig ur gångarne. 
Beträffande uppkomsten af nya Polyergus-samhällen med- 
delar FORrEL!) några iakttagelser, som synas antyda, att en 
frivillig anslutning af slafartens arbetare till en isolerad och 
befruktad Polyergus-hona ej vore otänkbar. Sjelf lyckades 
han framkalla en sådan anslutning mellan en Polyergus-hona 
och fusca-arbetare i ett fall samt mellan en dylik hona och 
rufibarbis-arbetare i ett annat. 
Å andra sidan har han iakttagit Polyergus-honor, som i 
fångenskapen förstodo att såväl dricka vatten som äta, hvar- 
för sålunda Polyergus-honorna tyckas vara mindre hjelplösa 
än arbetarne af samma art: Det förefaller mig derför ej 
otänkbart, att äfven nya Polyergus-samhällen skulle kunna 
grundläggas af isolerade och befruktade honor, utan tillhjelp 
af några slafvar. De af ForEL i fångenskap hållna honorna 
visade visserligen ingen benägenhet att gräfva några hålor, 
och det är möjligt, att de liksom arbetarne sakna den energi, 
1) Les Fourmis de la Suisse, sid. 256. 
