230 G. ADLERZ, SVENSKA MYROR OCH DERAS LEFNADSFÖRHÅLLANDEN. 
gå, om också långsamt; isynnerhet var deras styfva och ned- 
åtkrökta abdomen dem hinderlig. Han liknar deras rörelser 
vid bladlössens. I det fångna samhället såg han Tetramorium- 
arbetarne gräfva talrika gångar och visa mycken uppmärk- 
samhet mot den befruktade honan, hvilken de inburo i den 
beqvämaste och rymligaste hålan. Som såväl hanar som ho- 
nor af Ånergates voro ur stånd att sjelfva äta, måste de ma- 
tas af Tetramorium-arbetarne. Liksom vy. HAGENS iakttog 
han en gång kopulationen i boet samt såg att honorna ofta 
mycket snart förlorade sina vingar. 
De iakttagelser, som jag sjelf varit i tillfälle att göra, 
tjena till större delen blott till att j v. HAGENS' och 
FOorELsS uppgifter. 
10:de Juli anträffade jag 1 närheten af St. Rör på Ölands 
vestra kust ett samhälle af Anergates atratulus. Samhället 
utgjordes af talrika hanar och honor af Anergates samt Te- 
tramorium-arbetare. Åtskilliga puppor samt några larver 
funnos, hvilka alla tillhörde ARErbat Lika litet som v. Ha- 
GENS och FORrREL kunde jag trots allt sökande upptäcka någon 
larv eller puppa af Tetramoriwm. Många Anergates-individer 
voro stadda i parning inuti boet, och i öfverensstämmelse 
med Vv. HaAGENs' uppgifter tycktes de dervid vara ovanligt 
fast förenade; föreningen upphörde icke ens sedan de blifvit 
inlagda i sprit, ett förhållande, som man antagligen kan till- 
skrifva hanens starkt utvecklade genitalbeväpning. Honorna 
voro mycket talrikare än hanarne och alla voro bevingade. 
De besynnerlige hanarne tycktes vara föremål för större om- 
sorg från Tetramorium-arbetarnes sida än honorna. Vid boets 
öppnande buros de jemte larver och puppor ned i gångarne, 
hvarvid bäraren fattade sim börda på de mest olika sätt. 
Ofta buros hanarne vid sina stora och framåtriktade kopula- 
tionsorgan. Honorna buros deremot sällan. Större delen af 
samhället infångades och inspärrades i en glasburk, på hvars 
botten ett lager af fuktig jord blifvit lagdt. Tetramorium- 
arbetarne började genast gräfva gångar samt bära larver och 
puppor till skyddade ställen. Parningen fortsattas flere da- 
gar, och jag såg en gång en hane, som — mirabile dictu 
— parade sig med en honpuppa. Puppan var brun och 
nästan fullgången. Hanen afstod ej från sitt egendomliga till- 
tag, oaktadt den ifrågavarande puppan under tiden flere 
gånger kringbars af Tetramorium-arbetare. Honorna flögo 
