BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 18. 249 
Systematisk öfversigt. 
Såsom jag redan förut haft tillfälle att framhålla, närma sig 
myrhanarne med mycket sällsynta undantag (Anergates, Formi- 
coxenus, Ponera androgyna, Eciton hamatum”) mera den all- 
männa stekeltypen än honor och arbetare. Till följd af den 
ensidiga rollen af uteslutande könsdjur, som hanarne spela i 
myrsam hället, skulle man ju också kunna vänta, att de föga 
påverkats af ombildande inflytelser i motsats till honor och 
isynnerhet arbetare, hvilkas mångfaldiga, olikartade åliggan- 
den beträffande afkommans uppfödande och vård, byggnads- 
arbeten, samhällets försvar m. m. erbjudit talrika angrepps- 
punkter för de ombildande faktorerna. I hvad mån af honor 
och arbetare förvärfvade karaktärer öfverflyttats på hanen 
låter sig blott i några få fall tydligt påvisas men kan natur- 
ligtvis aldrig i sin fulla utsträckning utredas. Deremot tror 
jag mig kunna påstå att, med undantag af de ofvan upp- 
räknade hanarne, inga för denna familj säregna sekundära 
könskaraktärer kunna påvisas hos någon af hithörande hanar. 
Under sådana förhållanden ligger, synes det mig, det anta- 
gandet nära till hands, att hanarne skulle trognare afspegla 
frändskapsförhållandena till andra grupper än de ojemförligt 
mera ombildade honorna och isynnerhet än arbetarne. Såsom 
jag tror skulle för öfrigt detta påstående kunna i mer eller 
elier mindre utpräglad grad tillämpas på hela gruppen 
Aculeata. Myrhanarne erinra i sin habitus mycket om £nto- 
mospheces, i all synnerhet om Ichneumonid-typen. Samma är 
förhållandet med gruppen Heterogyna bland aculeaterna, bland 
hvilkas hanar jag särskildt vill framhålla Smicromyrma rufipes 
och Myrmosa melanocephala såsom egande en påfallande lik- 
het med myrhanar, frånsedt likväl den relativt betydligare 
storleken af deras hufvuden. Förutom den påfallande lik- 
!) N. b. den ergatoida hanformen. 
