BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 18. 251 
nas grupp, som har att uppvisa former, hvilka motsvara hvar 
sin af de inom de öfriga underfamiljerna representerade huf- 
vudtyperna. Om sålunda Myrmicidernas två-ledade petiolus 
ej kan anses representera den för myrfamiljen ursprungligare 
formen så framställer den dock hos en del arter, isynnerhet 
hos honor, en från de öfriga abdominalsegmentens vida mindre 
afvikande form än hos Dolichoderidae och isynnerhet än hos 
Camponotidae, hvilken sistnämnda grupp genom den skarpa 
afsnörningen af sin petiolarled samt genom det starkt ut- 
vecklade dorsala petiolarfjället visar sig såsom den i detta 
afseende mest differentierade. [En begynnande afsnörning 
af ett eller två abdominalsegment finner man för öfrigt äfven 
såväl inom gruppen Heterogyna (hos några hanar) som hos 
en del andra aculeater, stundom i ganska utpräglad grad, så- 
som +t. ex. är fallet inom sl. Eumenes]. 
Nervsystemet: I afseende på abdominalgangliernas antal 
samt sista gangliets läge mellan oviducterna visa Myrmici- 
derna tydligen det ursprungligaste förhållandet. De öfver- 
ensstämma härutinnan såväl med en del Mutillider som med 
åtskilliga Entomospheces. Närmast Myrmiciderna kommer i 
detta hänseende Tapinoma (och öfriga Dolichoderidae?) hos 
hvilka gangliernas antal reducerats men sista gangliet bibe- 
hållit sitt ursprungliga för såväl de flesta aculeater som åt- 
minstone för en stor del Entomospheces karaktäristiska läge. 
Camponotidae visa sig sålunda äfven i detta afseende mest 
differentierade. [Dorylidae och Poneridae har jag ej haft till- 
fälle att i detta afseende undersöka. ] 
Näringskanalen: Cardialapparaten visar hos Camponotidae 
den mest differentierade formen. Närmast dem komma i 
detta hänseende en del Dolichoderidae, under det Myrmici- 
derna (med undantag af Cryptocerus) öfverensstämma med 
den allmänna aculeat-typen. Beträffande deremot tarmvår- 
torna så torde Camponotiderna förete det ursprungligare för- 
hållandet åtminstone i afseende på antalet. Sex tarmvårtor 
har jag återfunnit hos alla af mig undersökta aculeater samt 
för öfrigt ända nere bland Plhytospheces. Det för Myr- 
micidae och Tapinoma utmärkande 3-talet har jag deremot ej 
återfunnit hos någon annan grupp, 
Giftapparaten: Gadden hos Myrmicidae, Dolichoderidae, 
Dorylidae och Poneridae öfverenstämmer i hufvuddrag med 
