BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 11. N:o 18. 303 
anträffats inom ett obetydligt område, nemligen på de å kli- 
matets vägnar gynnade Östersjö-öarne. På Öland saknas 
blott 2:ne') af hela antalet, och 2:ne arter, tillhörande tvänne 
slägten, nemligen Solenopsis fugax och Anergates atratulus äro 
uteslutande funna på denna ö. Härtill kommer att Olands 
fauna omfattar äfven trenne andra sydligare former, Campo- 
notus pubescens, Polyergus rufescens och Tapinoma erraticum, 
hvilka hvardera derutom blott anträffats på ännu en lokalitet, 
den förstnämnda på Gottland, den andra på Skarpön i Stock- 
holms skärgård, den sistnämnda på Fårö. På Gottland har 
sålunda äfven anträffats en sydlig form, Camponotus pubescens, 
som derförutom blott anträffats en enda gång, på Öland. 
Fördelningen af de öfriga arterna är äfven på både Öland 
och Gottland en annan än på fastlandet, och på båda dessa 
öar träffas mer eller mindre allmänt varieteter eller racer 
som på fastlandet saknas eller äro mycket sällsynta. Det 
samma skulle äfven kunna sägas om Fårö. Gotska sandöns 
egendomliga naturförhållanden äro ej gynsamma för myrorna. 
Då gräsmatta saknas (med undantag af en liten remsa å 
södra kusten) och blott ersättes af ljung, lingonris och ren- 
laf, kan man här ej vänta några tufbyggande arter. Till 
följd af bristen på stenar på sandåsarne och i de af dem 
kringstängda dalarne saknas dessutom en del myrarter, hvilka 
kanske eljes skulle förekomma. Då myrorna här ej kunna 
gräfva några gångar i den fina och lösa sand, hvaraf ön ute- 
slutande består, äro de hänvisade till träden, under hvilkas 
bark och 1 hvilkas stubbar de oftast reda sina bon. Några 
isolerade rufa-stackar fann jag ej, utan denna art hopsläpade 
här stackmaterial kring och under kullfallna trädstammar, i 
hvilkas inre så mycket talrikare kamrar fingo ersätta bristen 
på underjordiska gångar. Jag har här funnit 8 arter, af 
hvilka ÅLeptothorax acervorum var den allmännast förekom- 
mande. 
På Åland tyckas förhållandena inom myrfaunan vara 
öfverensstämmande med dem i Stockholms-trakten och på 
södra Sveriges fastland i allmänhet. 
Den fastlandets liksom snart sagdt hela Europas myr- 
fauna framförallt karaktäriserande arten är Lastwus niger, hvil- 
ken förekommer nästan på alla lokaler (utom i fjälltrakter) 
!) Nemligen Tomognathus sublaevis och Myrmica rubra race sulcinodis, 
af hvilka dock sannolikt åtminstone den förre der kan anträffas. 
