xVied denna af handling ämnar jag afsluta de meddelanden 

 rörande mina undersökninofar af den theoretiska astronomiens 

 hufvudproblem, af hvilka det första öfverlemnades till Kongl. 

 Vetenskapsakademien för något mer än ett år sedan. Härmed 

 är visserligen icke hela det omfångsrika arbetet afslutadt, men 

 dess konturer torde dock vara så pass fullständigt uppdragna, 

 att den med dylika undersökningar förtrogne läsaren lätt skall 

 kunna bilda sig en föreställning om arten af de operationer, 

 hvilka genom insigten om beskaffenheten af himlakropparnas 

 rörelser kan vinnas. 



Vid de i den föregående afhandlingen meddelade under- 

 sökningarne framträdde nödvändigheten att använda en, från 

 den förut brukliga väsentligen afvikande terminologi. Genom 

 integrationsprocesserna uppkomma nämligen ett antal perio- 

 diska termer, hvilkas perioder dels äro juycket långa, dels 

 obetydligt afvikande från omloppstiden, och hvilkas koeffi- 

 cienter icke äro multiplicerade med den störande massan. 

 Dylika termer försvinna således icke med den störande mas- 

 san, utan reduceras antingen till konstanter eller sammanfalla 

 med termer i uttrycken för radiusvektor och för tiden; termer 

 af denna beskaffenhet benämndes i den förra afhandlingen 

 elementära termer, och denna terminologi kommer här att bi- 

 behållas. — Genom tillvaratagandet af dessa termer blef det 

 möjligt att bestämma problemets verkliga integrationskonstan- 

 ter, hvilka naturligtvis böra hafva karaktären af absolut oför- 

 änderliga element, samt att fastställa begreppet af en absolut 

 bana. Denna karakteriseras framför allt deraf, att dess ele- 

 menter icke äro underkastade några sekularändringar samt 

 derjemte af den omständighet, att afvikelserna af de i denna 



