BIHANG TILL K. SV. VF.T.-AKAD. HANDL. BAND. 7. N:0 2. 81 



Om nu O likasom Q anses såsom qvantiteter af första 

 ordningen, så är äfvcn U af denna storleksordning; i formeln 

 (,?) är derföre den sista termen af tredje ordningen och kan 

 således, då vi i den första approximationen blott afse termer 

 af andra ordningen, i denna approximation bortlemnas. Vi 

 liafva då, om uttrycket {J^^ införes i likheten (VIII): 



(IX) ;;^^(y-2™,)^^^.(iW2^g-r6^,)), 



+ 4:FJFU,dvoj 0Qdv,, 



der den sista termen till en början kan bortlemnas. Vidtages 

 denna åtgärd, så antager likheten (VIII) alldeles samma form 

 som likheten (VI) och kan således behandlas vidare i enlig- 

 het med föreskrifterna i art. 94 och 95. På samma sätt förfar 

 man vid den, för bestämningen af funktionen Z7j erforderliga 

 integrationen af likheten (a). 



§ XIII. Bestämuing af variatiouen. 



97. 



Sjelfva integrationen af de likheter, som bestämma va- 

 riationstermerna, blef redan i § IV genomförd; det återståi 

 oss emellertid nu, att närmare angifva de funktioner, hvilka 

 i dessa likheter autogos vara bekanta. — Jag skall dock här 

 anföra en modifikation af den i nämnde paragraf angifna in- 

 tegrationsmethoden, hvilkeni många fall synes medföra vä- 

 sentliga fördelar. Slutligen skola vi i den följande utred- 

 ningen lägga märke till den omständighet, att variationster- 

 merna uppträda gruppvis, samt att enskilda termer ur en 

 grupp icke utan olägenhet få afsöndras. 



Från artikeln 49 erinra vi oss beteckningfcn 



