BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 7. N:0 2. 107 



som anger Vj, innehåller eu konstant term, hvilken vi, såsom 

 förut, beteckna med g'-. Vi medtaga endast denna term jemte 

 funktionen {X) i den andra approximationen, och finna dä 

 visserligen en term, utgörande en produkt af en konstant med 

 Yj cn r]. Men denna term kan omedelbart, genom en passande 

 bestämning af konstanten C^ bortskaffas, hvarefter ett resultat, 

 bestående af rent periodiska termer, återstår. 



Det resultat, vi sålunda fiTunit, är visserligen i allmänhet 

 att anses såsom en verklig approximation, men om {K) inne- 

 håller en term hvars aro-ument har formen 



Ivq + a, 



der X betecknar en liten faktor under en viss numerisk gräns, 

 så blifver dock konvergensen illusorisk. Men om faktorn /, 

 kan bringas att försvinna genom en sådan ändring af medel- 



rörelsens antasrna värde, att förhållandet — förblifver ett eo-ent- 

 * a ° 



ligt bråk, så bibehåller vårt resultat karaktären af en verklig- 

 approximation och i denna händelse är rörelsen behäftad med 

 en verklig lihration. 



Förefinnes deremot icke något argument af den antydda 

 beskaffenheten, men har man dock användt ett värde för medel- 

 rörelsen, som ej är fullt exakt, så att konstanten y måste er- 

 hålla ett ändligt värde, så uppstå termer, hvilkas summa jag 

 benämner apparent Hbratio7i. — Dessa termer kunna vanligen 

 bortskaffas, och måste då bortskaffas i den absoluta lösningen, 

 men härtill är det erforderlio;t att känna medelrörelsens ab- 

 soluta värde, hvilket åter icke är åtkomligt med mindre än 

 att man känner medellängdens sekularändring, eller den qvan- 

 titet, vi betecknat med T^, under dess periodiska form. Ut- 

 vecklas denna funktion efter de stigande potenserna af Vq, så 

 måste man tydligen erhålla ett värde för medelrörelsen, som 

 mer eller mindre afviker från dess absoluta belopp. Om man 

 nu ej fäster afseende vid den apparenta librationen, hvilken 

 icke under alltför långa tider kan sammanfalla med, eller 

 kompensera medellängdens sekularändring, så måste skilnader 

 emellan theori och observationer uppstå, hvilka kunna hafva 

 karaktären af ojemnheter med mycket långa perioder, eller 

 ock af en med tiden fortgående ändrins; af medelrörelsen. 



