134 GYLDÉN, UNDERS. AF THEORIEN FÖR HIMLAKROPPARNAS RÖRELSER. 



(145) 



i-^lj, = — y ^i «7, o, ; sin {Oi Vo — ^5, o) 



Men termer af elementär form uppstå äfven, såsom vi i 

 det föregående haft tillfälle att varseblifva, under fortgången 

 af de operationer, som leda till bestämningen af variations- 

 ocla evektionstermerna; ocli af dessa såkinda uppkommande 

 termer måste åtminstone en del öfverföras till funktionen [Q\q. 

 Det är emellertid livarken nödväudist, eller ens fördelaktigt 

 att öfverföra några termer, som upjDStå under bestämningen 

 af evektiouen, och då detta icke sker, kan man anse de öfver- 

 förda termerna, såsom uppkomna af en del af störingsfunk- 

 tionen, hvilken endast beror af den föränderliga w^- Beteckna 

 vi denna del af störingsfunktionen med [^\, så hafva vi 

 derföre : 



I analogi med förut använda beteckningar sätta vi 



ur hvilken likhet [^\ \ kan bestämmas efter det [Q\ blifvit 

 bekant genom de operationer, hvarigenom man sökt variations- 

 termerna. Det är härvid tydligt, att r måste tänkas såsom 

 funktion af endast v^, samt att äfven [f}]j måste vara obe- 

 roende af andra föränderlio^a än denna. Vi kunna derföre 

 sätta : 



^ -^ - ^^^' 



Förekomsten af termerna i [Q\^ , hvilka alla äro af formen (51) 

 föranleder oss till nedanstående beteckning: 



[Q]i = [^\ 1 == — \ (^i ^'i, i,i sii^ i^i ^0 — \, i); 



och slutliaen kunna vi undvara indices O och 1, om vi sam- 

 manslå analoga termer. Man har då: 



