BIHANG TILL K. 9V. VET -AKAD. HANDL. BAND 7. N:0 3. 19 



hufvudets bakkant, nieu aflä^snar sig stundom mer eller mindre 

 derifrån. Ogonlobernas storlek och form sammanhänga med 

 ögonens. De utsprinea mer eller mindre starkt åt sidorna. Hos /. 

 Linnarssonii Holm äro de mycket små och utskjuta knappt 

 från medelskölden, samt böja sig i spetsen något uppåt, medan 

 de i allmänhet bilda en jemn fortsättning af de fasta kindernas 

 yta. Hos /. crassicanda (Wahlenb.) och /. tauricornis KuT. äro de 

 i spetsen rätvinkligt nedböjda, så att de ej blott betäcka ögat 

 ofvantill, utan äfven med en del af sin yta begränsa det uppåt. 



Facialsuturens riktning och lopp framom ögat är ganska 

 enahanda. Hon är derstädes' vanligen svagt S-formigt böjd, 

 sällan rak och först närmare framkanten böjande sig inåt. 

 Bakom ögat deremot är det mera vexlande hos olika arter 

 och lemnar derigenom vigtiga artkaraktärer. Hon är der 

 riktad rakt bakåt eller mer eller mindre utåt och utgår 

 derföre under mer eller mindre spetsig vinkel i hufvudets 

 bakkant. Hon är antingen rak eller böjd i S-form eller också 

 endast bågböjd under någon del af sitt lopp. Hennes längd 

 beror, förutom af ögonens afstånd från hufvudets bakkant. 

 af den mer eller mindre sneda riktningen utåt. Hos de ögon 

 saknande arterna har facialsuturen, såsom förhållandet alltid 

 är hos sådana former, ett abnormt förlopp. Hon närmar sig hos 

 dem starkt hufvudets utkant. De fi;ia kinderna blifva till följd 

 häraf mvcket smala och komma att endast bilda en smal rand 

 i hufvudets bak- och utkant under en kort sträcka närmast 

 hufvudets bakhörn ^). Hos /. Zeidleri Barr. äro de det oak- 

 tadt bakåt starkt förlängda, så att de i utsträckt tillstånd ej 

 allenast betäcka thoraxledernas ändar, utan äfven sträcka sig 

 något bakom pygidiets framkant. 



De fria kindernas form hos de öfriga är mycket vexlande, 

 beroende först och främst af formen hos hufvudets bakhörn, 

 för hvilka nvss ofvan är redoo-iordt. Då dessa äro starkt för- 

 längda blifva kinderna triangulära med utkanten såsom triangelns 



') Såsom Barraxde har visat finnes det inom vissa Trilobitslägten 

 former, som sakna ögon, utan att de modifikationer i kroppsbyggna- 

 den, som de till följd häraf undergått, kunna gifva berättigande 

 till att afskilja dem såsom särskilda slägten. Dessa modifikationer 

 utgöras af facialsuturens abnorma lopp och de fria kindernas häraf 

 betingade ovanliga form. Barrande beskrifver tvenne arter af släg- 

 tet Conoceplialites, C. Siil:e7'i (SCHLOT.) och C. coronatvs Barr., hos 

 hvilka detta i likhet med de ofvan anförda Illfenusarterna är för- 

 hållandet, under det att de öfriga Böhmiska Conocephalitesarterna 

 hafva ögon, samt normalt utbildad facialsutur och fria kinder. Baer. 

 Syst. Sil. de Boh., p. 417 och följande. 



