BIHANG TILL K. SV. YET.-AKAD. HANDL. BAND. 7. N:0 3. 23 



bakåt, samt bildar på sin främre och yttre del artikulations- 

 facetten. Thorax delas således hos lUcenus synnerligen skarpt 

 längsefter af 4 linier, de tvenne dorsalfårorna, och de tveune 

 knälinierna. Genom de förra skiljes rhachis från sidoloberna, 

 genom de senare sidolobernas plana del från den nedböjda. 

 Rhachis afsm alnar bakåt mer eller mindre starkt. Sidolobernas 

 plana del tilltager deremot vanligen i bredd bakåt. Hos ar- 

 terna af Siibgenus Bnmastus är sidolobernas inre, plana del 

 mycket smal och dorsalfåran sammanfaller nästan med kuä- 

 linien. Att den likväl är tillstädes, har Barrande visat. Hos 

 afskalade exemplar faller detta lättare i ögonen. Thoraxlederna 

 äro plana eller svagt kullriga. Ytterst sällan äro de, såsom 

 förhållandet synes någon gång vara hos /. centrotus (Dalm.), 

 svagt urgröpta. Se taf. IV, f. 4. 



Hos en del af de Böhmiska arterna har Barrande visat 

 förekomsten af en liten konisk fördjupning (»uue cavité coni- 

 que*) belägen i dorsalfårorna närmare bakre kanten af hvarje 

 led. Sådana fördjupningar har jag lyckats finna endast hoe 

 en enda svensk art, /. leptojAeura Linrs. Förlängning af någon 

 af thoraxlederna har endast iakttagits hos den Böhmiska /. 

 Hiaingeri Barr. Första paret pleurae äro, enligt Barrande, hos 

 denna skärformigt utdragrna. Hos densamma inträffar äfven det 

 sällsynta förhållandet, att de öfriga pleurornas yttre, böjda del 

 bakåt tilltager i längd. Dessa egendomligheter torde stå i 

 närmaste sammanhang sins emellan, för att åstadkomma så 

 fullständigt skydd och betäckning som möjligt i hopruUadt 

 tillstånd. 



Pygidiets form och hvälfning vexlar betydligt. Det är än 

 längre, än bredare, men bredden är dock alltid större än läng- 

 den. Hvad dess hvälfning beträffar, så synes denna till och 

 med hos en och samma art någon gång kunna vara under- 

 kastad mycket betydliga variationer. Detta har jag funnit 

 vara förhållandet hos /. Linnarssonii Holm. Mellan de på 

 taf. IV, fig. 21 — 26 framställda formerna förekomma en mängd 

 öfvergångar. Rhachis bildar en i framkanten starkare eller 

 svagare framspringande båge, som stundom framtill är något 

 tillplattad. På sidorna om rhachis följer i framkanten en längre 

 eller kortare rak del, som, om den utdrages på båda sidor, 

 kommer att bilda en rät linie. Till denna finnes hos Sub- 

 genus Bumastus intet spår, lika litet som af pygidiets rhachis. 

 Hos de öfriga beror dess längd af storleken af thoraxledernas 



