24 GERHARD H0L5I, TRILOBITSLÄGTET ILL.ENLS (DALMAN). 



plana del. Pygldiets hörn afhuggas starkare eller svagare, samt 

 mer eller mindre tvärt af" facetten. Dennas läuo-d, d. v. s. 

 utsträckning utifrån inåt, enär denna dimension oftast är störst, 

 beror åter af längden af pleurornas yttre, böjda del. Stundom,, 

 då dessa delar äro svagt skilda, bildar framkanten en nästan 

 jemn båge, såsom hos I. leptopleura LiNRS. Bakom pygidiets 

 framkant sträcker sig pä sidoloberna ofta en snedgående 

 fåra, isynnerhet utvecklad på gränsen mellan facetten och 

 framkantens raka del. Rhachis är mer eller mindre rudimentär, 

 smalare eller bredare, allt efter bredden hos rhachis på thorax. 

 Stundom saknas hvarje spår af densamma till och med i inre af- 

 trycket af pygidiet, såsom hos arterna af Subgenus Bumastus. 

 stundom finnas spår af densamma derstädes, ehuru den är full- 

 ständigt utplånad på skalets yttersida, såsom hos I. fallax Holm. 

 Ibland finnes den endast antydd af svaga och korta dorsal- 

 fåror, som sträcka sig obetydligt bakom pygidiets framkant, 

 såsom hos I. spha'ricus Holm och I. Linnarssonii Holm. På 

 sidorna kan den vidare vara begränsad, men baktill fullständigt 

 iitplånad, såsom hos 1. vivax Holm och /. centrotus (Dalm.). 

 eller ock är den ända till sin spets tydlig. Den är då konisk 

 och bildar till formen ungefär en liksidig triangel, såsom t. ex. 

 hos /. gigas Holm, eller är den trubbigare och baktill afrundad, 

 såsom hos I. megalophtlialmus (Linrs.) och /. parvulus HoLM^ 

 Hos 7. Chiron Holm äro sidorna konkava. Någon gång fort- 

 sättes den bakåt af en svag kölformig linie, såsom hos den 

 sistnämnde och 1. crassicauda (Wahlenb.). Vid spetsen af 

 rhachis och något på sidorna finnes någon gäng ett par låga knöl- 

 formiga upphöjningar, så hos I. crassicauda (Wahlenb.) och /. 

 tuherculatus Holm. Spår till segmentering har bland de svenska 

 arterna endast kunnat iakttagas hos /. centrotus (Dalm.,) der 

 hos ett exemplar i inre aftrycket 5 par svaga intryck kunna 

 ses, äfvensom hos /. Esmarkii (Schlot.) och /. lineatus 

 (Ang.). Sidoloberna äro mer eller mindre starkt och jemnt 

 böjda, utan spår till ribbor, med undantag af /. gigas Holm, 

 som bakom framkanten visar svaga spår af ett par dylika, och 

 I. tuherculatus Holm, hos hvilken på sidorna närmast rhachis 

 några par korta ribblika åsar utgå. Facettens form är hos 

 olika arter ofta ganska skiljaktig och erbjuder då goda karak- 

 tärer. I artbeskrifningarne har jag derföre egnat densamma, 

 mera uppmärksamhet, än som tillförene synes hafva varit hän- 

 delsen, och i många fall, då sådant låtit sig göra, af bildat den- 



