BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 7. N:0 3. 27 



■)ius och en Asaphus, hvarvid han fullt exakt uppfattat deras 

 form och uppkomstsätt ^). 



Barrande har derefter studerat dem hos några Böh- 

 miska Trilobiter, samt lemnat en vidlyftig och grundlig fram- 

 ställning af desamma (Syst. Sil. de Boh., p. 235 — 237). 

 Han gifver dem namnet »plis-sillons». I den tyska öfversätt- 

 ningen af min nyss anförda uppsats -) har jag närmare beskrif- 

 vit dem hos Jllcemis crassicauda (Wahlenb.) 1 den svenska af- 

 handlingen omnämnas de deremot kortare och har jag der för 

 dem användt namnet »veckfaror», varande endast en öfversätt- 

 ning af Barrande's »plis-sillons». Detta namn har jag här, så- 

 som nyss är nämndt, utbytt mot det, såsom jag hoppas, mera 

 betecknande terrasslinier, då de uppkomma derigenom, att 

 skalets yta visar terrasslika afsatser. Beträffande deras när- 

 mare beskrifning får jag hänvisa till Barkande och Burmeisteb. 

 Den senares skildring af dem hos AsapJius sp. framställer dem 

 synnerligen träffande och torde det tillåtas mig att här åter- 

 gifva en del af densamma, då någon bättre ej kan gifvas. Han 

 säger derstädes: »Diese Skulptur besteht nun auf der oberen 

 Schaale aus feinen Linien, die nicht eigentlich vertieft sind, 

 sondern dadurch entstehen, das die Schaalensubstanz terrassen- 

 artig abfällt, so dass immer eine Linie durch eine zwar äus- 

 serst niedrige, aber sehr scharf markirte kleiue Stufe ange- 

 deutet wird. Nichtsdestoweniger ist die Schaale nicht allmälig 

 diinner, sondern sie steigt hinter jeder Stule langsam Avieder 

 etwas an, und erreicht dadurch an der nächstfolgenden Stufe 

 dieselbe Dicke wieder, welche sie an der vorhergehenden hatte. 

 Diese Angaben gelten fur sämmtliche Linien, keine einzige 

 ist vertieft eingerissen, sondern alle sind erhaben». 



Terrasslinierna följa på hvarandra än tätare, än glesare. 

 Då de förekomma mycket tätt tillsammans, såsom på pannan 

 och pygidiets rhachis hos /. crassicauda (Wahlenb.), likna 

 de mera upphöjda åsar och dälderna dem emellan få ett 



') Brail. Neue Beob. liber Trilob., p. 80, taf. 1, fig. 18—19. Det Illfenus- 

 pygidium, härstammande från ett nordtyskt diluvialblock, hvars skulp- 

 tur han der beskrifver och afbildar, tillhör ej såsom han antager, och 

 jag i min ofvan anförda afhandling enligt Bäreåxde uppgifvit, il. 

 crassicauda Wahlenb. > [= I. Esmarkii (Schlot.)], utan I. CMron Holm. 

 BuKMEiSTER anmärker visserligen hos detsamma några olikheter från 

 hans förra beskrifning af denna art, såsom att sidorna af rhachis 

 äro konkava, hvilket just, förutom skulpturen, är synnerligen karak- 

 teristiskt för I. CMron. Pygidiets hörn äro felaktigt tecknade, men 

 detta beror på, att de äro skadade hos originalet. 



^) Holm. Bemerk. liber 111. crass., p. 568. 



