28 GERHARD HOLAI, TRILOBITSLÄGTET ILL.1ENUS (DALMAN). 



plogfårartaclt utseende. Den ena sidan är likväl brant och den 

 andra mera sluttande. Xär de blifva glesare, framträder terrass- 

 formen tydlio-are. Ytterligheterna äro naturlioftvis förenade 

 genom alla möjliga öfvergångar. Terrasslinier förekomma på 

 alla kroppsdelar, dock äro de sällsynta på hypostomat. Aldrig 

 saknas de i hvifvudets framkant samt på medelsköldens och de 

 fria kindernas omböjda del jemte rostrum, på hvilka delar de äro 

 ställda mycket tätt, parallcla med ut- och inkanten. De saknas 

 vidare aldrig på thoraxledernas och pygidiets facett, samt på 

 pygidiets inre, omböjda, lamell. Hos somliga arter betäcka de 

 skalets hela yta, t. ex. hos I. Chiron, under det de hos andra 

 äro inskränkta nästan endast till ofvanuämnda delar. Punkter 

 och gropar hafva sin plats på deras långsluttande del. I några 

 fall har jag iakttagit, att terrasslinier kunna uppkomma äfven 

 af punkter, som ordna sig i rader och närma sig hvarandra. 

 På skalets inre sida äro terrasslinierna ofta rätt tydliga, såsom 

 BuRMEiSTER äfven anmärker, fast svagare, och ej så branta på 

 den tvära sidan. Såsom redan Barrande påvisat, är deras 

 tvärbranta sida på skalets ryggsida städse den bakre, äfven 

 då de bilda större eller mindre vinkel med kroppens axel. 

 Detta är äfven förhållandet på undersidan af pygidiets inre, 

 omböjda lamell. På hufvudets oravikta fram- och utkant, 

 samt rostrum är det deremot den främre sidan, som är brant. 

 Följer man skalets yta, är det således tvenne riktningar, 

 som göra sig gällande och dessa mötas i pygidiets bakkant, 

 som derföre begränsas af tvenne terrassliniers tvärbranta sida. 

 Vid öfverojången från öfre till undre sidan i hufvudets fram- 

 kant följa de deremot på hvarandra i samma riktning. På 

 thoraxlederna äro terrasslinierna vanlio^en mer eller mindre 

 parallela med dessas längdutsträckning och bilda gerna en 

 båge på rhachis. Hos några, såsom /. crassicauda och /. J^s- 

 markii, förekomma dock ett antal korta, skarpa terrasslinier 

 på pleurornas inre, plana del, nästan vinkelrätt ställda mot 

 dessa, och parallela med kroppens axel. Dessas yttre sida är 

 den tvärbranta. Att detta ej strider mot det ofvan sagda, 

 framgår deraf, att de yttre af dessa korta terrasslinier framtill 

 förlänga sig, i det de böja sig utåt och öfvergå på facetten. 

 Beträffande terrassliniernas förekomst och närmare anordning- 

 för öfrii^t hänvisas till artbeskrifnino^arne. 



Hoprullning. Alla arter af detta slägte synas hafva egt 

 förmåga att fullständigt rulla sig tillsammans, elniru samman- 



