BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAU. HANDL. BAND 7. N:0 3. 79 



museum i Stockholm sedan Angelin's tid, och af hvilka ett till 

 storleken nära öfverensstämmer med Angelin's figurer i »Palae- 

 ontologia Scandinavica» samt torde utgöra orginalet till dessa, 

 måste derföre anses såsom typexemplar för arten. De äro samt- 

 liga mycket dåligt bibehållna och hafva varit utsatta för mer 

 eller mindre stark nötning, så ätt de ej kunna vara samlade i 

 fast klyft, utan sannolikt lösa bland strandgruset. Det material, 

 på hvilket Angelin grundade arten, var derför m.ycket ofullstän- 

 digt. Detsamma är förhållandet med det, efter hvilket följande 

 beskrifning är gjord. Jag eger nemligen till mitt förfogande 

 knappt några andra än de Augelinska exemplaren. Min känne- 

 dom om arten är således långt ofullständigare än önskvärd. Flere 

 gånger har jag dragit i betänkande, huruvida Linnaesson's I. 

 limbatus vore en skild art från denna, och det är endast med 

 tvekan jag beslutit mig för att upptaga dem skilda. Till en 

 del har jag dertill förmåtts af Fr. Schmidt's auktoritet. Han 

 upptager nemligen båda arterna från ryska Östersjöprovinserna 

 i inledningen till sitt arbete, Kev. der ostbalt. sil. Trilob., I. 

 oldongatus (Ang.) från Echinospha^ritenkalk C,, I. Ii7nhatus LiNRS. 

 från Brandschiefer Co. I Marklinska samlingarne i Upsala finnes 

 ett ganska fullständigt exemplar från ryska Östersjöprovinserna 

 af en Illcenus, som nära öfverensstämmer med de ofvan om- 

 talade Angelinska exemplaren från Oland, men deremot mera 

 afviker från /. limbatus Linrs. Alla de exemplar från Oland, jag 

 eger, äro tyvärr så skadade, att jag, huru önskvärd en figur af 

 arten än vore, då Angelin's figurer ej äro rätt lyckade, ej ansett 

 mig med fördel kunna afl)ilda något af dem. På hvilken grund 

 Angelin förde arten till slägtet Mhodope, är svårt att förklara, 

 då den har 10 thoraxleder. 



Beskrifning. Kroppsformen mycket långsträckt, utdraget 

 elliptisk. Bredden utgör ungefär -/. af längden. Starkaste 

 böjningen ligger i medellinien, framtill och baktill. Hufvudet, 

 thorax och pygidiet nästan lika länga. 



Hufvudet starkt konvext, i längdriktningen jemnt hvälfdt, 

 så att dess profil i medellinien bildar ungefär ^/^ af en cirkels 

 omkrets. Tvärprofilen deremot starkast böjd vid pannans midt. 

 Denna är mycket hög, starkt sluttande mot sidorna, och höjer sig 

 betydligt öfver de fasta kinderna. Hufvudets bakhörn afrundade, 

 men deras form låter sig ej närmare bestämma på något af de 

 öländska exemplaren. Dorsalfårorna grunda, och isynnerhet 



