90 GERHARD HOLM, TRILOBITSLÄGTET ILL^NUS (DALMAN). 



thorax, utan fört arten till Di/Sjylanus på grund af hufvudets 

 utdragna, spetsiga bakhörn. Äfven Steinhakdt tyckes hafva 

 känt de fria kinderna endast efter Angelin's teckning De 

 äro nemligen endast utprickade på fig. 10 a, 10 b, Taf. V, 

 såsom det synes efter Angelin, med starkt utdraget, spetsigt 

 bakhörn. 



Steinh. In preuss. Gesch. gef. Triloh. Se ofvan. 



Af hvad ofvan är anfördt framgår, att typen för den art, 

 som bör hafva namnet Centaiirus, är den, till hvilken de af 

 Dalman beskrifna fria kinderna höra, då en, om ock ofull- 

 ständig och något felaktig, karakteristik af dem dock lemnas. 

 I Hisinger's samling, som numera tillhör Eiksmuseum, har jag 

 haft tillfälle att se Dalman's originalexemplar. De äro eti- 

 ketterade med Hisinger's handstil: »Illccnus centaurus Dalm., 



ir 



Ormöga i Aleböke socken på Oland.» Något tvifvel om iden- 

 titeten finnes derför ej. Ehuru de äro ganska ofullständiga, 

 kan man dock med fullkomlig säkerhet afgöra, att de ingalunda 

 äro kinder af någon Illcurms, utan tillhöra de någon stor Asaphid. 

 De af Dalman omtalade Marklinska exemplaren, som jag äfven 

 återfunnit i Marklinska museet i Upsala, lemna härutinnan full 

 visshet. De äro fullständigare och hafva vid utmejsling visat sig 

 vara kinder till en stor Megalasjns med mycket förlängd panna, 

 samt hufvudets hörn starkt utdragna. De likna kinderna hos 

 Megalaspis latilimhata Angelin, Pal. Scand., Tab. XIV, f. 1, 

 men hornen äro bredare och längre än på Angelin's figur. 

 Ögonen äro ej belägna vid hornens bas såsom Dalman upp- 

 gifver, utan är facialsuturens lopp bakom ögat det hos 

 Megalasiois vanliga. Den Megalaspis-avt, till hvilken ifråga- 

 varande kinder höra, bör således hafva namnet Megalaspis 

 Centaurus (Dalm.) och är sannolikt identisk med M. latilim- 

 hata Ang. 



Hvad beträffar Angelin's Dysplanus centaurus, så hafva 

 originalexemplaren ej kunnat återfinnas och genom figurerna 

 och beskrifuingen, såsom varande föga upplysande, kan 

 ingen identifiering ske. Bland Kiksmusei samlingar från An- 

 GELIn's tid finnas dock många exemplar af hufvud och pygi- 

 dier från Oland, som öfverensstämma med Steinhardt^s figu- 

 rer och beskrifning af 1. centaurus. Då Steinhardt dertill 

 gjort sin bestämning efter ett af Angelin bestämdt exemplar, 

 kan med visshet antagas, att Angelin's Dysplanus centaurus är 

 densamma som Steinhardt's art. Bland under de senare åren till 



