BIHANG TILL K. SV VET.-AKAD. HANDL. BAND 7. N:0 3. 93 



hos denna art vid hoprullningen helt och hållet synes om- 

 fatta hnfvudets framkant samt gripa in i den af falslinien bil- 

 dade falsen. Eostrnm har den vanliga formen. 



Thorax med 10 leder. Khachis temligen bred, bakåt obe- 

 tydligt afsmalnande, låg. Sidolobernas plana del vid thorax 

 midt något smalare än rhachis halfva bredd. 



Pi/gidiet är mindre än hufvudet, halfcirkelformigt, medel- 

 måttigt, men jemnt hvälfdt, bredt. Bredden förhåller sig till 

 läno-den ungefär som 5 till 3. Pvgidiets hörn fösja skarpt af- 

 huggna. Rhachis, som ej når pygidiets halfva längd, låg, föga 

 kullrio-, vid basen bredast, bakåt hastigt afsmalnande, med si- 

 dorna konkava. Från densammas spets löper en låg köl till 

 pygidiets bakkant. På stenkärnan är denna linie tydligare 

 och fortsattes ett stycke på rhachis. Dorsalfårorna grunda. 

 Framkanten bildar en svag båge på rhachis. Rhachis lika bred 

 som hela sidoloben. Facetten, något konkav, bildar till formen 

 nästan en rätvinklisj triangel med det rätvinkliga hörnet oranska 

 afrundadt. Facettens framkant ej fullt dubbelt så stor som 

 utkanten. Skalets inre,ombö)da lamell är ovanligt bred och sträc- 

 ker sig minst till pygidiets midt. Den är i medellinien för- 

 sedt med en bred och grund, bakåt försvinnande fåra. 



Skalets skulptur. Skalet är ovanligt tjockt, isynnerhet 

 på pannan och de fasta kinderna. Skulpturen är synner- 

 ligen egendomlig och »skiljer arten från alla öfriga svenska 

 genast vid första påseendet. Den utgöres dels och hufvud- 

 sakligast af terrasslinier, hvilka på ingen del af skalet saknas, 

 dels af grunda punktformiga gropar mellan dessa. Terrass- 

 linierna äro talrika och starkt närmade hvårandra, korta, 

 på pygidiets bakre del isynnerhet mycket korta, gripande in 

 mellan hvårandra, vågiga. De äro längst på hufvudets främre 

 del och rostrum. Få pannan hafva de en bågformig anord- 

 ning, med konvexiteten framåt. På thoraxlederna äro de dels 

 mer eller mindre parallela med dessas framkant, dels nästan 

 vinkelräta mot den, det förra på rhachis, der de äro något 

 bågböjda, det senare på deras plana del. På den låga, köl- 

 formiga linien hos pygidiet äro de afbrutna. Endast gropar 

 förekomma på denna. På främre delen af rhachis äro de deremot 

 synnerligen skarpa, på den bakre saknas de stundom nästan all- 

 deles, och hafva groparna da i stället fått en ovanlig utveckling. 

 BuRMEiSTER har noggrant beskrifvit skulpturen hos ett pygidium 

 of denna art (BuRM., x4nf ställe). Jemför ofvan, p. 26. 



