BIH\NG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 7. N:0. 3. 105 



Fidcrum angustissimum, suhfusiforme. Fascia concava, peran- 

 gusta, pari fere latitudine, iri media parte angido acuto promi- 

 nente^ striis raris conspicuis. 

 Testa loevis. 



Beskrifning. Kroppsformen äggformig, starkt kullrig. En 

 längre och en kortare form torde kunna urskiljas, dock med 

 öfvergångar dem emellan. Hufvudets, pygidiets och framfor 

 allt de fria kindernas form är derföre underkastad ej obetyd- 

 liga vexlingar. 



Hufvudets form vexlande, semielliptisk eller bildande 

 en afskärning af en äggformig figurs trubbigare ända. Dess 

 längd (projection) utgör ^/^ af hela kroppslängden. Det 

 är starkt och jemnt hvälfdt i alla riktningar. De fasta kin- 

 derna mycket lägre än pannan, samt starkt fallande mot si- 

 dorna, de fria nästan rätvinkligt nedböjda, ehuru ej fullt per- 

 pendiculära. Ghibella något smalare än sidoloberna. Dorsal- 

 fårorna grunda, smala, framåt konvergerande, nående ett stycke 

 framom ögonen och fullt till Va ^^ hufvudets längd. Innan 

 de försvinna, böja de sig något utåt. Ögonen små, korta, nästan 

 halfklotformiga, betydligt aflägsnade från hvarandra, samt från 

 dorsalfärorna, men nära hufvudets bakkant. Deras afstånd från 

 dorsalfårorna understiger ej -/s ^^ glabellans bredd mellan 

 dem. Afståndet från bakkanten är mindre än ögonens egen längd 

 samt nästan lika med ögonlobens. Ogonloberna, som ej be- 

 täcka ögonen ofvantill, äro mycket små, låga och utskjuta 

 knappt åt sidorna. De bilda fram- och baktill ingen vinkel, 

 utan öfvergå jemnt i sidokanterna på hufvudets medelsköld. 

 Facialsuturen är bakom ögonen trubbvinkligt böjd med ut- 

 ifrån ingående vinkel, samt främre vinkelbenet längre. Dess 

 riktning är derföre, då hufvudet ses uppifrån, bakåt och först 

 obetydligt inåt, hvarefter den böjer sig utåt Framom 

 ögonen är den nästan rak eller allra främst mycket svagt båg- 

 böjd. De fria kindernas form är för arten särdeles karakteristisk. 

 De äro ganska små och smala, subtriangulära, till formen ej obe- 

 tydligt vexlande, än bredare, än smalare, med bakhörnet mycket 

 starkt afrundadt. Hos den smalare formen öfvergå bak- och ut- 

 kanten fullkomligt i hvarandra och konturen bildar en nästan 

 jemn båge, så att man ej kan urskilja någon särskild bak- och 

 utkant. Hos den bredare deremot äro bak- och utkanten under 



