BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 7. N:0 4. 5 



costifi eller stundom pseudo-costse. De äro likväl i väsentlig grad 

 skiljaktiga från verkliga costffi, som finnas hos de sekundära, 

 tertiära och recenta korallerna och ingalunda homologa med 

 dessa. Under det nemligen dessa senares costae ingentinsf annat 

 äro än den direkta fortsättningen af septalskifvan genom muren 

 och således sammanhängande med septa i en skifva, ligga de 

 palieozoiska formernas längdvalkar, såsom man lätt kan öfver- 

 tyga sig t. ex. hos en Diphyphyllum, midt för ett interseptal- 

 rum eller en loculus på kalkens innervägg och således emellan 

 tvenne septer och de äro i sjelfva verket icke något annat än 

 en utvikning af den del af polypariet, som ligger emellan sep- 

 terna. Då det ej är skäl att för dessa begagna uttrycket »pseudo- 

 costa.'», kan termen längdvalkar [rugce) användas, såsom erinrande 

 såväl om en af den palaeozoiska korallgruppen Rugosernas största 

 egendomligheter, som om denna grupps namn. 



Under de mycket vilseledande namnen »appendices radici- 

 formes», »rootlets», »wurzelförmise Anhäno-c» har man beskrifvit 

 de vidhängseln, som i regeln endast tillhöra bottensidan, men 

 hos fritt stående cylindriska eller koniska koraller äfven utstråla 

 kring hela polypariet. De sitta merändels i kanterna af den 

 platta bottensidan, men äfven midtpå densamma, ordnade flere i 

 jemnhöjd, liksom i rader och hafva upphört att bildas, när ko- 

 rallen nått en viss höjd. Deras förekomst är mycket oregelbunden 

 och de saknas hos arter, som stå mycket nära andra, hvilka ega 

 sådana, såsom t. ex. inom slägtet Rhizophyllum. Genom de 

 talrika exemplar, som visa dessa, dels nyss påbörjade, dels full- 

 bordade bihansf, kan man skaffa sig en tvdlig bild af hela deras 

 utveckling. De påbörjas alltid, utan undantag, i kalkens öfver- 

 sta, eller rättare bottensidans främsta rand. De visa sig vid 

 sitt första uppträdande som en utvikning eller en liten ränna. 

 Denna utvecklar sig nu hos de olika grupperna på de mest olik- 

 artade sätt. Men såsom homoloofa bildningar kunna de alla an- 

 ses, de må nu uppenbara sig såsom »crampons», hakar eller kro- 

 kar hos Eridophyllum och Folyorophe m. fl., der de stannat 

 lägst i utveckling, eller som rör (»tubes de connexion») hos 

 Syringopora, Lithodendron m. fl. eller såsom »appendices radi- 

 ciformes» hos en stor mängd andra palseozoiska koraller. Hvad 

 de egentligen betyda, lär oss ett uppmärksamt betraktande af 

 stora sviter väl bibehållna exemplar af Syringoporae och vissa 

 arter Diphyphyllum och Rhizophyllum. Det är utom tvifvel 

 att en hel mängd s. k. Auloporse äro initialstadier till Syringo- 



