BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 7. N:0 4. 17 



traktandet på den nästan alltid vittrade ytan af kalkens botten - 

 sida kommer en att förmoda. Det är detta, som gifvit Kunth 

 anledningen till hans framställning om ett »eigenthlimliches punk- 

 tirtes Aussehen der Schalen in der ZellöfFnung.i> Tvenne utskott 

 från motsatta septer mötas och bilda en oafbruten tvärlinie, och 

 emellan tvenne*sådana linier ligger en liten grund fördjupning, hvil- 

 ken under fortfarande vittring blir allt djupare och får utseende af ett 

 styng, gjordt med en nålspets. I en tunn slipning, sedd under försto- 

 ring, visa dissepimenten sig som spetsar, taggar och slingrande 

 krokar, tvärutskott, hvilkas förlopp inom loculus icke alltid är 

 så regelbundet, då de böja och vända sig, såsom fig, 7, tafl. 

 VII visar. De fylla nära nog en loculus på detta sätt med sitt 

 gallerverk och de uppträda sålunda i stor analogi med synapti- 

 culfe hos Fungia?, med hvilka de närmast kunna förliknas. Der 

 de saknas, är loculus fylld med kalkmassa, af annan art, förmod- 

 lisren en senare afsöndrino; af basalmembranen. Såvidt man 

 kan dömma af septernas mycket vittrade yta, i synnerhet på 

 kalkens hvälfda sida vid septalgropen, ha de åtminstne delvis 

 haft en köl och ytan täckt med knottror och taggar. Men ge- 

 nom vittringsprocessen äro de vanligtvis alltid mycket glatta och 

 bland 80 exemplar, hvilkas kalk jag undersökt, fanns icke ett 

 enda med fullkomligt bibehållet inre och med frisk yta. 1 ge- 

 nomlysande preparat skina septerna med klar hvit iarg i liilig 

 motsats till den mörka massa, som fyller loculi. I ett sådant 

 längdsnitt synes tydligt, att ett septum består af en enda skifva 

 och alltigenom är af samma homogena hvita massa, ej heller sy- 

 nes der något af »punktraderna», endast mörkare mellanrum i 

 loculi mellan »synapticulse». Det har aldrig lyckats mig, att nå- 

 gonsin se Sådana punktrader, som Kunth afbildar från det inre 

 af en Calceola i sin fig. H. Ej heller har jag någonsin sett dessa 

 punktrader på ytan så regelbundna som hans figurer ange. Der- 

 emot äro de figurer, som GoLDFUSS gifvit i sina Petrefacta Ger- 

 mania;, pl. 161, fig. 1 i, mycket naturtrognare. På tafl. VII, 

 fio-. (3, i förelig;o-ande arbete är äfven en afbildning af detta för- 

 hållande lemnad i något förstorad skala. 



Hvad det s. k. primärseptum hos denna art vidkommer, är 

 det till sin bvo-nad af mycket invecklad natur och tillika af 

 vexlande form, samt synes i regeln hafva uppkommit genom 

 ett sammanhopande af flere septer, så att det egentligen icke 

 borde kallas septum utan snarare septumcomplex. Ett sätt för 



dess förekomst är det, som vanligen af bildats och som äfven 



2 



