26 LINDSTRÖM, OPERKELBÄRANDE KORALLER. 



tenvägg och ofvanvägg och tyckas aldrig hafva uppnått någon 

 betydligare storlek än 4 niillim. I ett fall är en knopp så lång 

 som 13 millim. Det är en möjlighet, att de, sedan de uppnått 

 en viss storlek, befriat sig från sitt fäste i moderkorallen, ett för- 

 hållande som så ofta måste hafva varit fallet såväl med denna, 

 som andra koraller, hvilka alla hafva varit fastade under sitt 

 3'ngsta stadium ocli frigjorts, när de blifvit mera försigkomna.. 

 1 de små knopparne är primärseptum under en tid det enda, 

 som finnes och sedermera hafva smärre tillkommit. 



Operklet. Dettas kontur bildar något mer än en half ellips, 

 med rak låskant och sidohörnon afrundade i öfverensstämmelse 

 med kalkrandens form. En slags area, som sluttar inåt, bildas 

 derigenom att under fortsatt tillväxt närmast nybildade inre yta 

 af operklet har kommit att ligga med sin låskant ofvanför den 

 föregåendes, och så alltjemt, hvadan en bred yta af låskanter, 

 som skjuta upp bakom hvarandra uppstått och skalet ernått en 

 ansenlig tjocklek, tall. Ill, fig. 1. Midt öfver inre sidan och 

 alldeles motsvarande primärseptum i kalken löper ett kort, tjockt 

 och upphöjdt septum, hvilket omgifves af tvenne mindre, som 

 ligga alldeles intill detta och fortsätta till läskanten, inneslutande 

 en liten grund grop. hvilken vexlar till form, enligt hvad fig. 

 7, 8, 11 tall. III visa. Det korta primärseptum är nästan 

 platt på sin rygg och med nedre ändkanten tvärt afskuren. 

 Sidosepterna (fig. 11) stundom ända till 40 pä ömse sidor, men 

 vanligen färre, äro smala, trådlika strålar, som först löpa raka, 

 parallelt med primärseptum, derefter böja sig utåt mot sidorna, 

 och med detsamma vidga sig till breda afrundade åsar, vid 

 hvilka operklets yta är ojemnt af smärre, bläddror liknande upp- 

 höjningar, hvilket åter tyder på en inre struktur, som liknar 

 korallens blåsfyllda, cystiphyllartade. Hela insidan och i synner- 

 het septerna betäckas af små skrofliga taggar och mellanrummen 

 mellan septerna, tafl. III, fig. 7, hafva alldeles samma punk- 

 terade utseende, som hos Calceola och sjelfva korallen på grund 

 af de utskjutande synapticulas. 



Till det yttre är operklet slätt eller obetydligt strimmigt, 

 samt endast försedt med de concentriska tillväxtlinierna, hvilkas 

 innersta ringar är-o kretsform iga och småningom bli hälft ellip- 

 tiska. Ett tvärsnitt långs med midtelseptum (fig. 3 tafi. III) visar 

 operklet tjockast der septets största höjd befinnes, aftagande mot 

 den båglinige kanten mer än mot låskanten. Tillsamman tre 

 €xemplar hafva hittats med operklet fastsittande och af dessa är 



