BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDLINGAR. BAND 7. N:0 4. 31 



de dermed parallela finare ytlinierna afvika sällan från den 

 horisontela riktningen. Längdrynkor och midtelvalk äro på 

 de kiselvandlade exemplaren otydliga och endast på botten- 

 sidan skönjas de stundom. Till stolonrör finnes intet tecken, 

 ej heller till någon knoppbildniug. Men det är dock troligt, 

 att denna tillfälligtvis förekommer, ty Lyon säger 1. c. p. 44 

 att »in some adult specimens young are seen attached to the 

 bottom of cavity.» 



Kalken. Af de trenne exemplar från Tennessee, hvilka 

 jag haft tillfälle att undersöka, vinner man ny bekräftelse på 

 den stora föränderlighet, som råder inom kalken hos en och 

 samma art. Hos de två största exemplaren är kalken mycket 

 grund och i det ena, som i högre grad förvittrat, synas inga 

 septer, endast lameller af den skålformigt liggande botten- 

 bildningen. I det andra exemplaret, tafl. IX, fig. 3, 5, är 

 primärseptum mycket tydligt, starkt framskjutande som en 

 tjock skifva, men så kort, att det når endast ned på halfva bot- 

 tenväggen. Det är från sidorna naggadt och krusigt. I det 

 tredje och minsta exemplaret åter är kalken mycket djup, 

 primärseptum så långt utveckladt, tafl. IX, fig. 4, att det sträc- 

 ker sig öfver hela bottensidan. Detta septum har i likhet med 

 de öfriga arternas, en liten skålformig, elliptisk fördjupning- 

 vid sin öfre ända. Kalken är för öfrigt helt slät och jemn 

 med ett par obetydliga bläddror på den svängda sidan. Sido- 

 septerna äro i detta exemplar till sin nedre del låga och släta, 

 troligen genom förvittring, och kunna endast skönjas genom 

 de äfven här af synapticulse punkterade loculi. Först högre 

 upp i närheten af låskanten höja de sig, ungefär 13 på hvarje 

 sida, till smala hvassa kammar, som äro lindrigt naggade af tvär- 

 inskärningar. Hos alla är septalgropen mycket djup och nä- 

 stan starkare utpräglad än hos någon annan art och fortsätter 

 som en smal ränna upp på kalkens convexa sida. 



Inre struktur. Såväl af exemplaren från Tennessee som af 

 det snitt, som blifvit tecknadt (Tafl. Ill fig. 14), efter den 

 identiska Calceola Coxi, framgår, att det inre är helt och hållet 

 sammansatt af cystiphyll-lika bläddror, mot ytterväggarne tä- 

 tare och bildade af tjockare lameller än i det inre. I tvär- 

 snitt äro äfven dessa lameller det rådande elementet och af 

 septerna synas endast svaga spår vid bottensidan. 



Operklet. Detta tyckes vara lika sällsynt som hos de an- 

 dra arterna, i;tom nästa, och då jag ej haft exemplar af sådant 



