34 LINDSTRÖM, OPERKELBÄRAXDE KORALLER. 



IV, fig. 5. Men i början, när dessa rör bildas, måste olikheten 

 vara mycket stor. Såsom ofvanföre i inledningen anmärkts, upp- 

 stå dessa rör från kanten af kalken, i det att från djurets mjuka 

 delar, så till sågandes, pseudopodiska processer utskjutit och om- 

 gifvit sig efter hela sin längd med ett kalkrör, tillslutet i nedre 

 ändan. ^«är sedan detta stolonartade uttlöde från djuret små- 

 ningom drog sig tillbaka eller resorberades, stängde det liksom 

 bakom sig den del af röret, som lemnats tom, med tvärgolf, det 

 ena efter det andra, allt efter som resorptionen fortskred i rikt- 

 ning inåt kalken. Slutligen måste röret helt och hållet hafva 

 öfvergifvits af kroppens mjuka delar och afstängts från all 

 gemenskap med kalken genom ett sista golf De tjocka väg- 

 garne äro af homogen struktur och röret visar, när det ses i 

 tvärsnitt, en oval eller hälft elliptisk form. 



Kalkens inre. Sedd ofvanfrån har kalken formen af en 

 halfellips med afrundade hörn. Dess inre hålighet inneslutes på 

 ena sidan af en nästan platt, triangelformig vägg och på den 

 andra af en hvälfd halfcirkelformig. I ett längdsnitt visa sig båda 

 väggarne nästan lika mycket stupande. Kanterna af uppsidan 

 äro mycket tunna och deremot bottensidans rand jemförelsevis 

 tjock. I djupet på uppsidans inre vägg sitter en mycket smal 

 och grund remna, som bildar den s. k. septalgropen. Midt på 

 botten väggen sitter som vanligt primärseptum af vexlande form, 

 intagande nästan tre fjerdedelar af dess längd; det är stundom, 

 tafl. IV, flg. 2, tillspetsadt i båda ändarne och tjockast midtpå, 

 samt följaktligen spolformigt. Det ligger i en något djup ränna 

 eller insänkning, på hvars båda sidor sidosepterna resa sig. Dess 

 öfre spets sträcker sig icke alldeles intill kalkens rand, utan lem- 

 nar en liten grop ofvanför. En smal, nästan slät rand går paral- 

 lelt med öfre kanten, nedanför hvilken septerna börja. Sex, 

 stundom några flera septer ligga på ömse sidor om primärseptum. 

 De äro tjockare i spetsen och betäckas af mycket små vårtlika ojemn- 

 heter. De äro mycket korta och försvinna snart nedåt. På den 

 halfkretsformiga väggen finnas också några smala septalstrålar 

 med större mellanrum mellan sig. Nedanför septerna uppenbarar 

 sig den cystiphyllika strukturen af bläddror. Man ser dessutom 

 i hörnen af kalken mynningarne till stolonrören såsom små 

 runda öppningar. Ofver bottenväggen gå stundom parallelt med 

 örverkantcn smala tvärlinier, liksom outförda ansatser till ny 

 kalkbildning inom kalken, denna företeelse, som man så ofta på- 

 träfiar hos dessa djur, I det exemplar, som aftecknats tafl. II 



