BIHANG TILL K. SV. VET.-AK 



AD. HANDL. BAND. 7. N:0 4. 35 



fig. 4, ser man denna bildning af en ny kalk inom den gamla 

 fullfärdig, den yngre och mindre kalken med sitt primärseptum 

 starkt utveckladt. Detta tillväxtsätt får ej förblandas med knopp- 

 ning och förorsakas deraf att polypen, till följd af någon omstän- 

 dighet, minskats i omfång och följaktligen bildat en ny, mindre 

 korall omkring sig. Den mindre kalken bibehåller vanligen 

 samma kontur som den stora. Att det i sjelfva verket är samma 

 individ, som fortsätter under ny kalkform, och icke ett egen- 

 domligt knoppningssätt, såsom af mången antagits, framgår deraf, 

 att operklet visar sig stundom, tafl. Il flg. 12, hafva under- 

 o-ått samma förminskning, hvilken efter allt utseende måste 

 hafva varit mycket hastig. I anförde figur är ytan af ett 

 mindre lock, som passar till en liten korall, vuxet på ytan af 

 ett större operkulum. 



IMiLASEWiTCH har i »Korallen der Nattheimer-Schichten» kal- 

 lat denna företeelse i tillväxten för »Verjlingerungsprocesse», 

 men snarare skulle den ha ett namn, som häntyder på mot- 

 satsen (Veralterungsprocesse). enär den inträder först mot slu- 

 tet af korallens lif och uppenbarar sig i ett fortgående för- 

 minskande af omfånget af hvarje nybildad kalk, således en 

 tydlig hänvisning till krafternas aftagande. Till slut återstår 

 hos de flesta, der denna företeelse visar sig, ett obetydligt, från 

 alla sidor kringvuxet rum, liksom om koralldjuret lefvande 

 begraft sig inom sitt skal. 



Knoppning. Det finnes en annan företeelse inom kalken, 

 som förtjenar all uppmärksamhet. Tafl. II fig. 1 — 3. I vink- 

 larne mellan kalkens båda väggar ser man spår af unga knop- 

 par nästan hos hvar enda korall, ehuru de sällan växa ut och 

 åstadkomma större, sammansatta korallmassor. Knopparne ut- 

 skjuta vanligtvis endast i nämnda vinklar, men de kunna äf- 

 ven uppstå från kalkens djupaste delar i närheten af septal- 

 gropen. Det första tecknet till en begynnande knopp består 

 i en mycket liten fördjupning, lik ett nålstyng i en mjuk 

 massa. Omkring denna lilla fördjupning uppväxa nu murar 

 och ett ytterst litet trattformigt ting uppkommer och detta 

 är den unga korallen. Den bildar en fullkomlig cylinder med 

 kretsformig genomskärning. Innanväggarne äro fullkomligt 

 jemna och släta. Efter hand förlänges han och böjer sig så 

 småningom mot en af moderkorallens sidoväggar, hvarigenom, 

 vid mötespunkten, en plattad yta uppstår, blir den s. k. botten- 

 sidan och det första septum, det, som med allt skäl kallas 



