BIHANG TILL K. SV, VET.-AKAD. HANDL. BAND. 7. N:0 4. 39 



af 60 millim., med eu bredd vid öfversta kalkranden af" endast 

 7 millim. Somliga måste, att dörama af styckena, hafva varit 

 ännu längre. Hörnen mellan botten- och uppsidan äro så 

 mycket afrundade, att korallens genomskärning stundom när- 

 mar sig kretsformen. Genom de vanliga afsnörningarne och 

 bildandet af ny kalk inom den gamla, uppstår det, som Lyon 

 1. c. tyckeS; förblanda med knoppning, när han omtalar, 

 att »within the calice of a specimen stånds another speci- 

 men, which does not attain the same length but nearly fills 

 the calice of the older, being attached to its bottom.» Bot- 

 tensidans midtelvalk är svagt upphöjd, men för öfrigt kunna 

 inga längdvalkar urskiljas. Korallerna äro mycket afspetsade 

 mot sin initialbas, men vidgas snart och bibehålla samma 

 vidd nära nog under hela sin längd. Från sidohörnen ut- 

 skjuta i en spetsig vinkel uppåt stolonrör, hvilka antingen 

 sammanbinda närliggande polypieriter eller ock sjelfva utveckla 

 sig till fullständiga polypieriter, utan att de derföre förlora 

 sambandet med moderpolypen. Tafl. III fig. 17. 



Kalken har formen af en halfellips eller halfcirkel samt 

 är grund. Ett smalt septum sitter på bottensidan. Alla exem- 

 plaren äro kiselvandlade och så illa bibehållna, att man ej kan 

 skönja några andra septer. Bläddror intaga för öfrigt bottnen 

 af kalken. 



Inre strukturen utgöres helt och hållet af bläddror och 

 lameller, som äro hvälfda öfver hvarandra i flera lager. 



Ingen calycinalknoppning synes förekomma. 



Operklet är på insidan försedt med ett stort midtelseptum, 

 hvilket såsom hos de andra arterna af detta släkte slutar innan 

 det uppnår låskanten och skiljes från denna genom en grund 

 grop, som på sidorna kantas af mindre septer af andra ord- 

 ningen. Flera detaljer gör det dåliga skick, i hvilket arten 

 bibehållits, omöjligt utfinna. 



Den förekommer enligt mr Lyon, som haft den stora god- 

 heten skicka Riksmuseum exemplar, i bäddar af lera och kalk- 

 sten, tillhörande Niagara-perioden, en engelsk mil öster om 

 Louisville i Kentucky, på norra sidan af Beargrass Creek. 



Denna genom sitt knoppningssätt märkvärdiga art står 

 närmast till den föregående, från hvilken den, utom i detta 

 afseende skiljer sig genom sin afvikande yttre form, genom 

 sin tunnare och mera hvälfda bottensida, sin mera cvstiphyl- 

 lika kalk. 



