BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. IIANDL. BAND 7. N:0 4. 43 



midteu af hvarje af de tre öfriga väggarne, uppsidans minst 

 och sittande nedsänkt i den rännformiga septalgropen. Sido- 

 septerna med sina öfre ändar utvidgade till skifformiga hakar. 

 Öfverallt i loculi synapticulaartadt dissepiment. Tabulae starkt 

 utvecklade, störande septalbildningen, med täta, hvälfda lamel- 

 ler liksom hos Cystiphyllerna. Operkelapparaten sammansatt 

 af fyra valvler, hvaraf bottensidans och uppsidans, trapezoi- 

 dala, bilda ett par, samt venster och högersidans, triano-elformiga, 

 ett andra par. Bottensidans lock, det största och troligen 

 det äldsta, är det enda, som är fullkomligt homologt med Cal- 

 ceola och Rhizophyllarternas operculum. Den egendomlig- 

 heten har egt rum med denna operkelapparat, att en eller 

 flere af valvlerna tidvis fällts och att nya valvler bildats i 

 stället. 



MiLNE Edavards antager 1. c. fyra septalgropar, i det han 

 anser de fyra vinklarne mellan kalkens fyra väggar såsom så- 

 dana. Men i sjelfva verket finnes lika litet hos denna, som 

 hos den af honom dermed jemförda Omphyma mera än en 

 septalgrop, belägen såsom hos de flesta öfriga rugoser på upp- 

 sidans midtellinie, midt emot primärseptum. 



Tvenne arter äro kända: 



1 Gon. pyramidale His. med svag knoppbildning, bred pyra- 



midalisk form. 



2 Gon. Fletcheri Edw. Haime med ymnig knoppbildning, lång- 



sträckt, smal pyramid. 



1. Gouiophylliiiii pyrami(l.ale Hisinger. 



Tafl. I fig. 1—6, tafl. V fig. 1; 2, tafl. VI f. 1, 13—19, tafl. VII f. 8-21, 



tafl. VIII f. 1-5, tafl. IX f. 1. 



1729 Fungitaj, medife magnitudiuis, tetragoni Gothlandici, quorum 

 pileoli orificium vel quadratum vid. fig. a, vel rhomboidale, 

 fig. b., pediculus autem brevis et exiguus esistit. 



M. VON Bromell Lithographia3 Svecan^e continuatio. 

 Specimen II, Caput seciindum p. 446 i Acta Litt. Svec. 

 1729. Figurer af den första mutationen från Wisby mer- 

 gellager. 



1740 Samma diagnos och figurer i Bromells Mineralogia et Lithogra- 

 phia Svecana. Sthm et Lipz. p. 69. — Det är anmärk- 

 ningsvärdt, att Linné icke på något enda ställe af de många, 

 der han omtalar korallerna, anför något om denna så karak- 

 teristiska form. Att den ej var främmande för honom och 

 att han väl insåg hennes frändskap med Calceola, visar sig 

 deraf, att han i sin samling, den, som ännu 1861 fanns i 



